Vilkersons Deivids

Liec bazūni pie mutes

Deivids Vilkersons

Liec bazūni pie mutes

.

Satura rādītājs

Ievads…………………………………….

1.       Amerikas izpostīšana………. j………..

2.        "Šausmīgas lietas" Dieva namā: laulības pārkāpšana, šķiršanās

3.       "Mani ļaudis kalpo elkiem"………….

4.        Velnišķīga mūzika Dieva namā……..

5.        Tempļu eelšana…………………………

6.        Spilvena pravieši……………………….

7.        Putiet tauri Ciānā, jo Tā Kunga Diena ir atnākusi!

Ievads

Dr.Viersbe devis mums labu grāmatu par staigāšanu ar milžiem. Deivids šajā gramata mums ir devis kaut ko vēl labākuun tā ir staigāšana ar praviešiem.

Droši vien nav otra tada sludinātājā mūsu tauta, kas butu tik dziļi iepazinies ar noziegumiem un pieaugošo bezdievību mūsu zemes pilsētas ka viņš, bet kas tik drosmīgi runā par visu šo šausminošo statistiku un jaunatnes sakropļošanu, kas nāk no pārgrozīta dzīva Dieva Varda sludināšanas. Tik maz tiek sludināts Kristus, grēku nožēlošana un sods par grēkiem.

Man bieži jautā, vai Deivids Vilkersons nav pravietis? Pēc Vecas Derības klasifikācijas, protams, ka ne, bet pēc Jaunās Deribas"pravietis". Es uzskatu, ka Dievs iecelis viņu par sargu mūsu tautā. Mans mazais ieguldījums pie šīs gramatas var būt tikai ogļu spaiņa iemešana vulkāna, jo ši grāmata noteikti ir vulkāniskā. Grāmatas autors redz, ka Jēzus Kristus draudze ir apsmieta un aplaupīta; viņš pūš Dieva bazūni, lai mums parādītu, ka šadu stāvokli radījis grēks un neticība.

Viņš ir salauzts līdzjūtībā pret vajajiem, par ticīgo dziestošajām liecībām šodien, par augstprātīgo ķecerību un kultiem pasaulē. Redzeju viņu viena dienā ienākam mana kantori, kad viņš drebot un asarām acīs teica: "Len, es gandrīz neuzdrošinos rakstīt un publicēt to, ko Tas Kungs man ir devis". Bet viņš to publicēja, un es esmu ārkārtīgi priecīgs par to.

Grāmata izraisīs prieka saucienu jaunajiem sludinātājiem, kas gaida, lai garīga balss aicinatu atgriezties pie senatnes svētuma un speka. Autors ir sekojis Joela pavēlei: "Bazūnē Ciana, lai atskan trauksme Svētajā kalna. lai visi zemes iedzīvotāji dreb, jo ta Kunga diena ir tuvu." Tad viņš atgadina mums Joēla 2:12-13: "Bet ari vel tagad, saka tas Kungs, griezieties atpakaļ pie Manis no visas savas sirds ar gavēšanu, asaram, nozēlām un sērām. Saplosiet savas sirdis un savas drēbes un atgriezieties pie tā Kunga, sava Dieva! Jo Viņš ir žēlīgs, līdzcietīgs un sirsnīgs, Vi tumi bezgalīgi laba sirds un Viņam paliks jūsu zēl jums uzliktā soda dēĻ"

Lai Dievs dod mums paklausīgu garu darīt to, lai Joela 2:30 (jauna tulk.3:3) izteiktie vardi būtu mūsu piedzīvojums"Es radīšu brīnumus debesis un virs zemes." Dievišķa iejaukšanas ir musu vienīga cerība.

Ši bazūne neizdod nenoteiktas skaņas.

Leonards Ravenhils, grāmatas Kāpēc atnutda kavējas autors

1. nodaļa Amerikas izpostīšana

Redzi, Tas Kungs pats nāk šurp no tālienes, Viņa dusmas kvēlo, liels ir Viņa saviļtiojums, Viņa lūpas ir pil/uts bardzības, un Viņa mele ir ka postiga uguns. Tad atskanēs Tā Kunga varenā [jerkona balss, un Viņš pacels savu roku bargas dusmas ar iznīcinātāju uguni, lietus gāzi, negaisu un krusu. (Jesajas 30:27-30)

Pat stārks apakš debess zina savu laiku, un ūdele un bezdelīga un dzērve ietur savu atnākšanas laiku, bet Mana tauta nepazīst ta Kunga tiesas kārtību! (Jeremijas 8:7)

Ameriku iznīcinās uguns! Iznicināšana nāks pēkšņi, un izglābsies tikai nedaudzi. Negaidīti, vienā stundā ūdeņraža posts apņems Ameriku, un šīs nācijas vairs nebūs.

Tas būs tāpēc, ka Amerika grēkojusi pret lielāko gaismu. Citas nāci jas ir tikpat grēcīgas, bet tās nav tā piepildītas ar gaismu kā mūsējā. Dievs sodīs Ameriku par viņas vardarbību, viņas noziegumiem, viņas atkrišanu, par lielo izvirtību, dzeršanas postu, narkotiku ļaunprātīgu izmantošanu, par šķietamo dievbijību, remdenlbu pret Kristu, laulības pārkāpšanu, neķītro pornogrāfiju, bērnu izvarošanu, netīrām kino izrādēm un okultām nodarbībām.

Vienā stundā tas viss būs iznīcināts. Cilvēka dabīgam prātam tas liksies neprāts, ka tāds posts var nākt pār ziedošu, spēcīgu tautu. Bet ir jāsauc: -Viss pagalam! Sods ir pie durvīm! Mūsu dienas skaitītas! Draudze rīkojas vieglprātīgi, gani snauž.

Teologi to noliegs, jo tas neietilpst viņu atziņu rāmī. Spilvena pravieši, kas sludina mieru un labklājību, to publiski noliegs.

Es vairs nebēdāju. Dievs ir vērtis manu seju kā kramu un manu muguru tēraudcietu. Pūšu Tā Kunga bazūni no visa spēka. Lai arī visa pasaule un baznīca uzskatītu mani par traku, bet man ir jābazūnē un jāmodina Dieva ļaudis. Ticat vai nē, bet Ameriku pēkšņi ķers Dieva sodība. Ari daudzi citi ticīgie, kuri bija ieslēgušies lūgšanā ar Dievu, ir dzirdējuši to pašu -"Sodība ir pie durvīm! Gatavojieties, mostaties!"

Tai pašā brīdī, kad šī vēsts man tika dota, es pārmeklēju Dieva Vārdu no viena vāka līdz otram. Neviens pravietojums nav pamatots, ja to pozitīvi neapstiprina Dieva Svētais Vārds. Es atradu Vārdā Dieva sodības pamatu. Vārdā ir atklāts, ka Dievs pasauli vairs neiznīcinās ar plūdiem, bet Viņš lietos uguni. Visi pravieši sludināja Dieva uguns sodību tautām un ļaudīm, kas atstājuši Dievu un kļuvuši nelabojami ļauni un bezdievīgi. Viņu pravietojumi bija dubulti, tie zīmējas uz nākošo paaudzi, kas darīs tos pašus noziegumus pret Dievu. Pravietojumi par Bābeli un Israēlu piepildījās burtiski. Tomēr daudzi no šiem pravietojumiem attiecas uz "pēdējām dienām", uz tiem, kas dzīvos laika galā. Pāvils teica: "Un viss tas viņiem noticis zīmīgā kārtā un ir rakstīts par brīdinājumu mums, kas esam nonākuši pie laika robežām" (1.Korintiešiem 10:11).

Varbūt, ka tikai uzvarētāji dzirdēs un pieņems bazūnes vēsti, bet es turpinu brīdināt, jo Dievs iecēlis mani par sargu. Es dzirdu Dieva Vārdu Ecehiēlam, tas skan manās ausīs:

Cilvēka bērns, runā uz saviem tautiešiem un saki tiem: Ja Es sutu zobenu fxir kādu zemi un šis zemes tauta izvēl no sava vidus vienu vīru un to ieceļ sev ļxir sargu, ja tad tas redz zobenu nākam un jau ielaužamies zemē, ja tas pūš tauri un brīdina tautu, un ja tad kas dzird taures skaņu, bet to neievēro, tā ka apbruņots naidnieks tam uzbrūk un to nokauj, tad viņa asinis lai krit uz viņa paša galvas, jo viņš taču dzirdēja taures skaņu, bet to neievēroja, tatad viņš pats vainīgs savā nāvē. Ja viņš to butu ievērojis un būtu ļāvies sevi brīdināt, tad viņš būtu izglābis savu dzīvību.

Bet ja sargs redz zobenu nākam, bet nepūš tauri un nebrīdina tautu, tā ka zobens nak un nokauj kadu no tiem, tad tas mirst gan savu grēku dēļ, bet viņa asinis Es prasīšu no sarga rokas. Tevi, cilvēka bērns, Es esmu izredzējis par sargu Israela namam, lai tu, ja tu saņemsi kādu vārdu no Manas mutes, tos brīdini Manā vārda. (Ecechiēla 33:2-7)

Amerika ir modernā Bābele

Es ticu, ka modernā Bābele ir pašreizējā Amerika, ieskaitot viņas satrunējušo sabiedrību un izlaidīgo dzīvi baznīcu sistēmā. Neviena cita nācija tādā veidā neatbilst aprakstiem Atklāsmes grāmatā 18 kā Amerika, pasaules lielākā uzdzīvotāja ar citu tautu tirgoņiem. Kad apustulis Jānis saņēma atklāsmi, senā Bābele bija jau sen nopostīta. Jānis redzēja uguns izpostīšanu vienā dienā:

Tādēļ viņas mokas nāks vienā dienā: nāve, sēras uti bads, viņu sadedzinos uguni, jo spēcīgs ir Tas Kungs Dievs, kas viņu tiesājis. Raustas un vaimanās par viņu pasaules valdnieki, kas ar viņu dzīvojuši netiklība un kārumos, kad tie redzēs viņas liesmu dūmus. Attālu stāvēdami aiz bailēm no viņas mokām, tie sauks: Vai! Vai, liela pilsēta, varena pilsēta Bābele, vienā stundā sodība ir nākusi pār tevi!

(Atklāsme 18:8-10)

Tieši tāpat kā Israēls tika nosaukts par Dieva pilsētu, uz Ameriku zīmējas vārds Bābele, lielā pilsēta. Tā ir zeme un tauta, kuru vienā dienā izdzēsīs un noslaucīs uguns. Sodība nāks pār lielajām pilsētām, un uguns iznīcinās to, kas reiz bija ziedoša, droša un mierīga zeme. "Visas zemes tirgoņi raud un sēro par viņu, tapec, ka neviens vairs nepērk viņu preces. Un augļi, ļ)€C kuriem tava dvēsele kāroja, ir pagalam, visi dārgumi un krāšņumi tev zuduši, un tos nekad vairs neredzēt. Visi stūrmaņi, laivinieki, jūrnieki un visi, kas darbojas uz jūras, stāvēja no tālienes" (Atklāsme 18:8-11,14,17).

Bet tur bija viens liels ērglis ar lieliem spārniem un kuplām spalvām, tas uzkrita uz augstāko zaru tautu pulkā. Un vīna kokam, kas bija stādīts labā zemē pie lieliem ūdeņiem, tam bija jāiznīkst. "Un tas taču bija stādīts labā zeme ar bagātīgu ūdeni, lai dzitu stigas un nestu augļus un kļutu tiešām par teicamu un izpilu vīna koku" (Ecehiēlal7:8).

Ecehiēla pravietiskais Dieva Vārds Israēlam ir ari Dieva Vārds Amerikai:

Tā saka Dievs Tas Kungs: Vai viss tas tā labi izdosies? Vai tas otrs ērglis neizraus viņam saknes un nenoplūks viņa augļus, ka tam jānokalst? Visas tā svaigi sarietušās atvases un tā zaļās lapas novītis, un tur nevajadzēs ne stipra elkoņa, nedz art liela ļaužu pulka, lai to izceltu no zemes, kura tas laidis savas saknes. Tiešām viņš ir gan tagad iedēstīts. Bet vai tam labi izdosies ari izaugt? Vai tas nenokaltis, kad to ķers rīta vējš? Tiešam, tas nokaltis tai vietā, kur tas uzaudzis. (Ecechiēla 17:9)

Ak, kāda šausmīga un ātra sodība nāk pār to tautu, kas ir atmetusi svētumu un nožēlu. Dzirdu pravieti saucam: "Bet tad šo vīna koku dusmās kāds izrāva un nometa zeme, rīta vējš izkaltēja tā stigas, tā spēcīgo atvasi norava un ta sakalta, uguns tos aprija" (Ecechiēla 19:12).

Tā ir atmaksas un soda diena par grēku. Dievs ir solījis sodīt savus ļaudis, kas rīkojas pret Dieva pavēlēm. "Man pieder atriebšana, Es atmaksāšu, saka Tas Kungs. Briesmīgi ir krist dzīvā Dieva rokās!" (Ebrejiem 10:30,31)

Pēkšņas iznīcināšanas pravietojumi

Esam saņēmuši skaidrus biedinājumus par pēkšņu iznīcināšanu. Visi pravieši ir minējuši uguns sodību, kas nāks pēdējās dienās pār ļaudīm, kas sēž kā valdnieki pārpilnībā, kurus nav iespējams iznīcināt. Jesaja brīdināja: "Viņš pazemojis tos, kas lepnībā dzīvoja, lepno pilsētu, to Viņš nogāzis pie zemes pīšļos" (Jesajas 26:5).

Jozua pravietoja par ļaudīm, kas pēdējās dienās ātri pazudīs no savas zemes: "Ja jūs Tā Kunga, jūsu Dieva, derību pārkāpsit, kuru Viņš ir uzlicis, un ja jus sekosit un kalposit citiem dieviem, ja jūs ari metisieties to priekša ar vaigu pie zemes, tad Tā Kunga dusmas iedegsies pret jums un jūs jo drīzi iznīksit no šis labas zemes, ko Viņš jums ir devis!" (Jozuas 23:16) Tāds ir Dieva sodīšanas princips viscaur Dieva Vārdā.

Pravietis Cefanija bazūnēja Tā Kunga dusmlbas dienu: "Tā Kunga dusmlbas diena viņus neglābs nedz viņu sudrabs, ne zelts, jo visu zemi aprīs Viņa niknuma uguns un visai ātru, galu Viņš atnesis visiem zemes iedzīvotajiem" (Cefanjas 1:18). Liekas, ka katram pravietim uzdots sevišķi uzsvērt, cik pēkšņi Dieva sodība nāks pār tiem, kuri pakļauti dievišķai sodībai.

Apustulim Jānim vīzijā tika parādīts, ka viena trešdaļa zemes iedzīvotāji aizies bojā ugunī un sērā. Ienaidniekam bija milzīgi liela armija un apbruņojums, kas "izgāza uguni, dūmus un seru" (Atklāsme 9:16-18), ko es pieņemu kā kodolieroču postījumus.

Šīs uguns rezultātā viena trešdaļa cilvēces tiks iznīcināta. "Ar šim trim mocībām tika nokauta treša daļa cilvēku, ar uguni, ar dūmiem un ar seru, kas nāca no to mutēm" (Atklāsme 9:18).

"Vai jums, ja jutāties apmierināti Ciana!" Viņš brīdināja visus remdenos ticīgos, ka tie tiks izspļauti no Viņa mutes. Jūs runājāt par ticību, bet krājāt sev bagātību, apmierinot savas savtīgās intereses. "Vai, vai, liela pilsēta, kas bija tērpusies darga audekla, purpura ar zeltu, dārgiem akmeņiem un pērlēm! Viena stundā visa ši bagātība gājusi boja!" (Atklāsme 18:16)

Tas viss pazudīs vienā stundā! Lielais tirgus būs nodedzis, tāpat lielās mājas un visi krājumi. Debesskrāpji izzudīs. Dievišķās atriebības uguns pārvērtis pilsētu tuksnesī. Mūsu valdības, mūsu transporta sistēmas, mūsu pārtikas krājumi, mūsu komunikāciju tīkls (radio, televīzija)tas viss pazudīs vienā stundā! Lasi par totas viss ir rakstīts!

Un kā vienkāršām tautas loceklim, tā klāsies priesterim, un kā kalpam, tā viņa kungam, kā kalponei, tā viņas pavēlniecei, kā pircējam, tā pārdevējām, ka aizdevējam, tā aizdevuma saņēmējam, kā parādniekiem, tā parāda devējam. Zēme tiek pavisam izpostīta un paliek tukša no ļaudīm, jo Tas Kungs to ir teicis. Drupās guļ katra iedzīvotāju atstāta pilsēta, nevar ieiet nevienā namā. Un tā tas būs ari zemes vidienē, tautu starpā, kā kad nokrata eļļas koku, kā kad pēc vīnogu ražas lasa atliekas. (Jesajas 24:2,3,10,13)

Es ticu, ka Mozus redzēja mūsu dienas un garā pravietoja, ka pēdējās dienās Dievs nāks ar uguni. Viņa pravietojums atgādina, kas notiks. Viņš teica: "Jo uguns ir iedegusies no Manām dusmām, un liesmas ir izplatījušās līdz pašiem apakšzemes dziļumiem un apris zemi ar tās augļiem un aizdedzinās kalnu pamatus. Es sakrāšu ļaunumu par viņiem, Es raidīšu savas bultas pret viņiem. Bada būs tiem izģinst, sērgās bus tiem izdēdēt un no slimībām bus tiem iztvīkt, tad Es vēl pret tiem vērsīšu zvēru zobus kopa ar pīšļos līdēju čusku indi" (5.Mozus 32:2224). Vai bultas, kuras viņš redzēja, varēja būt raķetesvai tas ir krievu zvērs, kurš ielaiž savus zobus "neprātīgā tautā"? 5.Mozus 32:28: "Jo ta ir tauta ar bojātu padomu un tiem nav saprašanas". Klausieties viņa lūgumu: "Ja viņi būtu tik gudri un to samanītu, tad viņi noģistu, kods gals tos sagaidar (5.Mozus 32:29) ŠI vīzija parāda, kas notiks pēdējās dienās. Šīs ir pēdējās dienas, un mēs esam Israēla sēkla.

Kā gan visus šos gadus esam palaiduši garām pravieša Joēla brīdinājumu? Viņš noteikti sludināja, ka pār zemi būs asinis un uguns un dūmu mākoņi, pirms nāks Tā Kunga briesmīgā diena. "Es parādīšu brīnumu zīmes pie debesim un virs zemes: asinis un uguns un dūmu mākoņus, saule parvertīsies tumsība un meness asinis, pirms nāks Tā Kunga liela un briesmīgā diena" (Joēla 3:3-4).

Kāds brīnums debesis, kad no zemes pacelsies milzīgi sēnei līdzīgi dūmu stabi. Un arī cik patiesi, ka šajā asiņu, uguns un dūmu dienā visā zemē visi, kas nesīs Kristus vārdu pilnībā, tika pagodināti. "Tad notiks, ka izglābs sevi ikviens, kas piesauks ta Kunga vārdu. Jo Ciānas kalnā un Jeruzaleme būs glābiņš, kā to tas Kungs apsolījis, ar visiem pārējiem, ko tas Kungs bus aicinājis" (Joēla 3:5).

Apustulis Pāvils runā par ugunīgo atmaksu, kas nāks par nevērību pret grēku. "Jo ja mēs patiesības atziņas priekšā tīši grēkojam, tad neatliek vairs upuris par grēkiem, bet gan briesmīga tiesas gaidīšana un uguns karstums, kas aprīs pretiniekus" (Ebrejiem 10:26-27).

Padomājiet par "ostas sievieti"Brīvības statuju Ņujorkas ostā. Jesaja brīdina lepnu sievieti par pēkšņu pazudināšanu:

Tu teici: es palikšu mūžīgi un bušu vienmēr valdniece!-"Tā tu visu to nene tu i pie sirds un neapdomāji galu. Bet nu klausies, tu pie lepnības un pārpilnībā pieradušā, kas dzīvo bezrūpīgā saldkārē un juties tik droša un saki sava sirdi: "Tikai es esmu tada, citas tādas nav nevienas! Es nekad ne[xilikšu par atraitni un nebušu bez bērniem!" Un tomēr šīs abas nelaimes nāks par tevi piepeši viena dienā. Tu paliksi bez bērniem un būsi atraitne, pilna mera tas nāks ļxir tevi, neraugoties uz visam tavām burvībām un daudzajiem pūšamiem vaidiem. Tu paļāvies uz savu ļaunprātīgo viltību un domāji: "Neviens jau mani neredz" Tava gudrība, tavas zinašanas tevi maldināja, ka tu savā sirdi domāji: "Tikai es, citas tādas nav nevienas!" Un tomēr naks pār tevi ļaunums, kur tava buršana tev nepalīdzēs. tev uzbruks nelaime un bojā eja, ko tu nevarēsi novērst,piepeši tevi skars posts un iznīcība, ko tu neparedzi. (Jesajas 47:7-11)

Jesaja teica: "Tādēļ lāsts grauž un māc zemi, un tās iedzīvotājiem jācieš par saviem grekiem, tādēļ iznīkst zemes iedzīvotāji, tik maz to ir palicis" (Jesajas 24:6). Ne plūdi, bet postošā uguns: "Tautas sadedzinās par kaļķiem vai ka nocirstus ērkšķus, kas uguni izplen. Tad bailes pārņem grēciniekus Ciānā un izbailes dreb atkritēji: "Kas no mums var dzīvot postīgā uguni, kas no mums var pastāvēt mūžīgās liesmās?" (Jesajas 33:12,14)

Jesaja redzēja, ka Tas Kungs nāk ar uguni, lai sodītu: "Redzi, Tas Kungs naks ar uguni, un Viņa rati drāzīsies kā viesulis, lai izlietu savas dusmas postījumos un norātu ar uguns liesmām! Jo Tas Kungs tiesas ar uguni visu z.emi un ar savu zobenu visu cilvēci, un daudzi bus Tā Kunga nokauto" (Jesajas 66:15-16).

Cik šausmīgi Jcsaja apraksta ūdeņraža bumbas postījumus: "Un notiks tā: kas bēgs no šausmu pilnām briesmām, tas kritis bedrē, un kas izkāps no bedres, tas sapisies cilpā. Jo debesu logu atvari augšā veras vaļā un zemes pamati trīc. Zeme sašķīdīs drupās, zeme sabirzis drumstalās, tā grīļosies, svārstīsies, ļodztsies, drebēs, ta sabirs pīšļos. Zeme zvalstīsies šurpu turpu kā piedzērusies, tā šūposies ka šūpulis, kā guļamais tikls, smagi guļ uz tās viņas grēki, ta kritis un necelsies vairs. Tad balais meness nosarks un kvēloša saule nobālēs…" (Jesajas 24:18-20,23).

Pēkšņa izkušana

Lai neviens nemaldās. Dieva Vārds skaidri brīdina, ka būs pēkšņa izzušana. Iis ticu, ka tas ir nenovēršami. Pāvils nesaka gadījuma pēc, ka, "kad mūsu ticīgais telts mājoklis būs nojaukts, tad mums būs ēka no Dieva, mājoklis, kas nav rokām taisīts, bet mūžīgs debesis" (2.Korintiešiem 5:1). Pēteris brīdināja: "Kad nu viss tas ta izntks, cik stipriem tad jums jābūt svētā dzīvē un dievbijība, gaidot un pasteidzinot Dieva dienas atnākšanu, kuras dēļ debesis uguni sadegs un pasaules pamati karstuma izkusis?" (2.Pētera 3:11-12) Dāvids pravietoja: "Kaut vai aiz bailēm trīcētu zeme un visi tās iedzīvotāji. Es tomēr stingri turēšu savās rokās tās balstus. Jo tam Kungam ir rokā kauss ar stipru putojošu un reibinātāju vīnu. To Viņš dod dzert, un pat visas zemes bezdievjiem jasuc un jāizdzer tā mieles" (Psalms 75:5,9).

Dievs "izkausēs" Ameriku, kā Viņš jau apsolījis Israēlam:

Un ka sudrabu un varu, dzelzi, svinu un alvu liek kopā kausētavas ceplī un tad zem tā iekurina uguni, lai šis maisījums kustu, tā Es savās dusmas un savā bardzībā ņemšu jūs uti likšu jūs kopā ceplī kausēšanai. Es jūs sakopošu uti iešķilšu pret jums savu dusmu uguni, ka jūs tanī izkustat. Ka sudrabu kausē cepli, tā jūs tur kausēs, lai jus atzīstat, ka Es Tas Kungs esmu izlējis savas dusmas par jums.

(Ecechiēla 22:20-22)

Amerikas ļaunuma kauss ir pilns, lācis ir sagatavojies un ir gatavs rīkoties-jautājums ir tikai par laiku. Nāvējošais ļaunums nāks no Ziemeļpola. Bailes un sava veida pārdabīgi impulsi piespiedīs ienaidnieku uzņemties pirmo sitienu: "Jo no ziemeļiem iebruks tās z.emes postītāji, saka Tas Kungs" (Jeremijas 51:48). Viņi paši būs šausmās par postu, kas nācis pār zemi.

Tas Kungs Cebaots lo ir lēmis, lai liktu kauna katru pārmērīga greznuma pilnu augstprātību un [tazemotu zemes lepnos. Viņš ir izstiepis savu roku par juru un lxiiles un trīsas pārņēma valsti. Tas Kungs ir vērsis pret tirgoņu pilsētu savu pavēli nopostīt viņu stipros cietokšņus.

(Jesajas 23:9,11)

Cakari ja runā par dienu, kad "Tas Kungs sapulcinās visas tautas cīņā pret Jeruzālemi, un Tas Kungs karos pret šīm tautām" (Cakarijas 14,2-3). Amerika nekad necīnīsies pret Israēlu, nedz arī to aizstāvēs. Dievs aizsargās Israēlu un sūtīs uguni uz mums! Ja nevari ticēt, ka šī uguns sūtība ir tuvu, tev tomēr jātic, ka tā ir nenovēršama. Cefanja to pierāda: "Tāpēcsaka Tas Kungsjums bus uz Mani jāgaida līdz tai dienai, kamēr Es celšos ar savu liecību, ka Es spēju tiesāties un sapulcināt tautas un savest kopa ķēniņu valstis un izliet savas dusmas par tam, jā, visu savu dusmu karstumu, jo visu pasauli aprīs Manu dusmu bargums" (Cefanjas 3:8).

Pravietis Jesaja nostāda šo jautājumu kā nediskutējamu. Ja tici, ka Dieva Vārds ir patiesība, tad tev jātic, ka Viņš iztukšos un izpostīs zemi, ko Viņš būs sodījis. Jesaja rakstīja: "Zeme tiek pavisam izpostīta un paliek tukša no ļaudīm, jo Tas Kungs to ir teicis" (Jesajas 24:3).

Lielā un veltīgā bruņošanās

"Redzi, Es sutišu pār šo pilsētu un pār visam tai piederīgām apdzīvotam vietām visu to nelaimi, par kuru Es runāju!" (Jeremijas 19:15) Jeremija sapulcināja visus Israēla vecajus un tos aizveda uz Hinoma dēlu ieleju. Tur viņš satrieca māla podu gabalos un pravietoja sekojošus vārdus: "Klausailies Tā Kunga vārdus jūs, Jūdas ķēniņi un Jeruzalemes iedzīvotāji,tā sacīja Tas Kungs Cebaots, Israēla Dievs: Es sūtīšu nelaimi pār šo vietu, ka ikvienam, kas to dzirdes, ausis skanēs" (Jeremijas 19:3).

Pravietis sludināja viņiem neticamas lietas, kas likās tik neiespējamas, jo viņi dzīvoja mierā un labklājībā, tomēr tuvojās šausmīga posta dienas, dienas, "kad Dievs iznīcinās tautu un viņu pilsētas līdzīgi tam, kā salauza traukus" (Jeremijas 19,6-11). Viņi tika brīdināti, ka Dievs darīs nederīgus viņu ieročus, ka visa viņu bruņošanās neglābs tos no Dieva dusmām un soda (Jeremijas 21:4). Dievs viņiem teica: "Un Es pats karošu ar jums" (Jeremijas 21:5).

Šis ir sevišķs brīdinājums Amerikai. Musu milzīgie ieroču krājumi ir bezspēcīgi tā priekšā, kas ir Dieva plānā. Kas bija teikts par seno Bābeli, tas pats teikts par moderno Bābeli. "Bābeles karavīri neiet vairs cīņa, tie sēž bezdarbīgi savos cietokšņos, viņu drosme z.udusi, tie kļuvuši par nevarīgām sievietēm" (Jeremijas 51:30). Tāpēc nebūs nekādas pretošanās ne no šīs nācijas, ne no sabiedrotajiem. Tāpēc, ka viss tas notiks tik pēkšņi un negaidīti, ieroči paliks neizlietoti. Sodības dienā mūsu spēks mūs atstās, mūsu sabiedrotie būs kā sievietes un tūliņ padosies.

Dievs satricinās visu, kas mums reiz bijis svēts un dārgs, Viņš sagraus putekļos, Viņš sodīs šo tautu tādā bardzībā, ka tas skanēs visu tautu ausīs. Citas tautas pasaulē par to brīnīsies. "Un ikvienu, kas tur ies garām, pārņem šausmas, un Viņš tomēr par viņu mokām smiesies" (Jeremijas 19:8). Dievs pats cīnīsies pret šo tautu. Kaut gan reiz Viņš bija vēlējis tai tikai labu, tagad Viņa plānā ir tikai ļaunums mūsu sirds cietības dēļ. "Jebšu Bābele kāptu līdz debesim un celtu nepārkāpjami augstus cietokšņus, tad tomēr pret to dosies Manis sūtītie pestītāji, saka Tas Kungs" (Jeremijas 51:53).

Mūsu brūce tāpat kā Israēlam nav dziedināma. "Patiesi, tā saka Tas Kungs: Tava brūce ir nāvīga, sitiens, kas tevi ķēris, nav dziedināms. Šo sodību novērst nespēj neviens" (Jeremijas 30:12-13). Nc astrologs, ne pareģis nespēj apturēt tuvojošo tiesu. Ari viņiem draud tā pati nāve.

Tu esi līdz apnikumam nopūlējusies daudzajās apspriedēs ar saviem daudzajiem padomniekiem. īsti nu nāk tagad un tev palīdz tie debesu mērotāji un zvaigžņu novērotāji, kas pec atsevišķiem jaunajiem mēnešiem aplēš to, kas nāks pār tevi! Tiešām, tie ir kā salmi, ko uguns aprij, tie nevarēs pat savu paša dzīvību glābt no liesmu varas. Tas nebūs ogļu kvēlums, pie kura sildās, nedz. krāsns uguns, pie kuras apsēžas. (Jesajas 47:13-14)

Dievs sodīs Krieviju ar pārdabīgu uguni

Dievs pats sūtīs pār Krieviju iznīcināšanu, kāda nav aprakstāma. Nelīdzēs pēdējais mēģinājums gūt mieru. "Tie meklēs palīgu, meklēs glābiņu,bet velti" (Ixechiēla7:25). Ienaidnieks sauks pēc miera, liksies, ka iespējams miers, bet visu laiku notiks gatavošanās karam. Pār Ameriku nāks pirmie atrie bības sitieni. Vēlāk, kad Krievija būs iegājusi Svētajā zemē, Dievs iznīcinās visus, atstājot tikai sesto daļu nācijas.

Es tevi pievilināšu sev klāt un vedīšu saitē no visattalāķiem ziemeļiem un likšu tev doties virzienā uz Israēla kalniem un tajos nonākt. Tu kritīsi Israēla kalnos, tu pats un viss tavs karaspēks un tautas, kas ir pie tevis. Plēsīgiem putniem, visiem, kam vien ir spārni, un lauku zvēriem Es tevi došu par barību. (Fcechiela 39:2,4)

Krievija iebrūk Israēlā tāpēc, ka nav vairs amerikāņu ērgļa, kas to aizstāvētu. Israēla aizsargāšanās nebūs mūsu kauja, bet tā Kunga, tāpēc Israēls dos visu godu Dievam.

Es sodīšu viņu ar mēri un asins izliešanu, ar lietus gāzēm un ar smagu krusu. Uguns un sērs kritīs uz viņu un viņa karapulkiem un uz visām tām tautām, kas ir pie viņa. Tā Es parādīšos savā varenībā un svētumā daudzu tautu

priekšā, lai tās atzīst, ka Es esmu Tas Kungs.

(Ecechiēla 39:2-23)

Brīdinošas zīmes

Pirms lielās masveida iznicināšanas būs vēl ne mazāks postsaizdegsies Vidējo Austrumu naftas lauki, un dūmi pacelsies nakti un dienu, brīdinot par vēl lielāku postu, kam jānāk. Bumbas kritīs uz naftas laukiem, naftas cisternām. Būs panika naftas ieguvēju un transportētāju vidū, visās tautās, kas būs atkarīgas no šis naftas.

Drīz, pavisam drīz ekonomiskie murgi kļūs par realitāti. Kādas tās būs šausmīgas ziņas! "Tu pilsēta lielo udeņu malā, kam liela mantas bagatiba, tavs gals ir pienācis, tavu ieguvumu mers ir pilns" (Jeremijas 51,13). Amerika piedzīvos masveida histērijas laikmetu, kad būs slēgtas bankas, sabruks finansu sistēma, nebūs ekonomiskas kontroles. Zelts un sudrabs zaudēs savu vērtību. "Savu sudrabu tie metīs uz ielas, viņu zelts tiem bus kā mesli, jo viņu zelts un sudrabs tos nevar izglābt Tā Kunga dusmības dienā. Ar to tie remdēs savu izsalkumu un nepiepildīs savu vēderu, jo zelts tiem bijis par apgrēcības iemeslu" (Ecechiēla 7:19). Iestājušos haosu nevar apturēt valdība. Ecehiēls brīdināja: "… zemes tautai rokas nolaidīsies izbailēs. Es turēšos pret viņiem tā, kā viņiem pienākas pēc viņu vispārējās kopējās rīcības, un Es tiesāšu viņus pēc viņu pašu tiesību noteikumiem. Tad tie atzīs, ka Es esmu Tas Kungs" (Ecechiēla 7:27). Šie pravietojumi vēlreiz atklāj, kā Dievs soda ļaunas nācijas.

Vari zaimot, ja tev tīk, bet apslēptas bailes par nākošajām briesmām drīz vien būs traģiska realitāte. Mūsu trauslajā labklājībā parādīsies neskaitāmas plaisas un vislielākais optimists izjutīs savā sirdī, ka iespējams vispārējais sabrukums. "Cilvēka bērns, ja kāda zeme apgrēkotos pret Mani, atkapdamās no Manis, un Es izstieptu savu roku pret to, atņemtu tai maizes krājumus, tai uzsutitu badu un iznīcinātu cilvēkus un lopus" (Ecechiēla 14:13). Ekonomiskajam sabrukumam Amerikā sekos liels posts. Ienaidnieks uzbruks tad, kad būsim vaji un bezspēcīgi.

Dievs iet ar saviem ļaudīm arī ugunī

Dievs neatturēja trīs ebreju zēnus no ugunsViņš ļāva tiem tur nonākt. Kristus gāja ar viņiem caur uguni. Un, kaut gan viņi gāja pretī iznīcībai, viņi tika pārcelti Godībā. Uguns briesmas nav bīstamas tiem, kas ir baltā tērpā! Viņiem ta ir acumirklīga augšāmcelšanās, bet ne Dieva dusmas. Uzvarētājs uguns briesmās var godīgi teikt:"V«/ dzīvot, vai mirt, es piederu Tam Kungam". "Tādēļ godājiet To Kungu austrumu zemes, Tā Kunga, Israēla Dieva, Vārdu juras krastos un salās" (Jesajas 24:15).

Ir neiespējami, ka uzvarētājs nesajutīs mocības Dieva dusmībā un nākošās iznīcināšanas briesmas viņam nebūs šausmīgas, betaleluja! Dieva dusmība nāks pār neticīgo un bezdievīgo. Jau no paša sākuma Dieva ceļš iratbrīvot savus ļaudis no briesmām, kas nāks Dieva sodības un dusmu laikā. "Es tevi šķistiju, bet neatradu tevi līdzīgu sudrabam, Es tevi pārbaudīju ciešanu kausējamā krāsni" (Jesajas 48:10). Plūdi bija briesmīga iznīcināšana, bet Noa un viņa ģimene to izturēja.

Dāvids saka, ka Dieva sodība ļaunajiem tai pat laikā ir pestīšana pazemīgiem. "No debesim Tu pasludināji tiesas noturēšanu: tad zeme iztrūkās, tapa klusa, kad Dievs piecēlās, lai palīdzētu visiem nospiestajiem virs zemes" (Psalms 76:9-10). Sodība, kas iznīcina bezdievīgo, bet glābj pazemīgo un svēto! Es nepievēršu lielu uzmanību pārdzīvojumiem šeit virs zemes, jo es un visi mani brāļi un māsasuzvarētājiesam šķirstāmūsu Kungā Jēzū Kristū. Mums ir labāki plānimēs tiksim pagodināti godībā! "Tas Kungs, viņu Dievs, viņiem piešķirs uzvaru un tos izglābs tanī diena kā savas tautas ganamo pulku. Kā dargakmeņi pieres rotā viņi mirdzēs Viņa zemē" (Cakarijas 9:16).

Vai esam tik akli, tā piesieti zemei, ka gribam, lai Dievs mūs uzturētu fiziski dzīvus saindētā, kaitīgā apkārtnē? Kāpēc nevaram saprast, ka šis postījums sagraus tikai mūsu fizisko ķermeni, bet šī pati kausēšana novedīs mūs debesu godībā? Tā būs acumirklīga pārcelšanās godībā. Es saku par sevi: esmu miris pasaulei, viņas izpriecām, viņas sāpēm, viņas iznīkstošām lietām, tāpēc izkušana man sniegs manu pilnīgo mantojumu. Es jau tagad baudu mūžīgās dzīvības spēku. "Kas tāds tapis ne pēc cilvēku pavēles un likuma, bet neiznīcīgās dzīvības spēkā" (Ebrejiem 7:16).

Dievs faktiski turēs mūsu roku šajā postošajā ugunī. "Jo Es, Tas Kungs, tavs Dievs, daru stipru tavu labo roku, Es, kas tev saku: "Nebīsties, Es tev palīdzu!"" (Jesajas 41:13) Uzvarētāji nejutīs sāpes liesmās kā citi. Tas skaidri apsolīts Dieva Vārdā: "…Kad tu iesi caur uguni, tu nesadegsi, uguns liesmas tev nekaitēs" (Jesajas 43:2).

Vai kristieši cietīs, kad Dievs satricinās tautas zcmcstrīcē? Jā! Būs daudz ciešanu un grūtību, bet Dievs apmierinās uzvarētāju vajadzības. Viņš mierinās viņu sirdis, jo, kad tie redzēs briesmas nākam pār tautu un pasauli, tiem būs miers un tie teiks: "Dievs brīdināja mūs, esam sagatavoti! Mēs nebīstamies, mūsu Pestītājs būs ar mums visu laiku!"

Iet mājās pie Jēzus pēkšņā uguns postījumā man nozīmē un ir izglābšanās no Dieva dusmām. Vai tās var būt Viņa dusmas, ja Viņš ņem pie rokas un aizved paradīzē? Dieva izredzētie visās briesmās var teikt: "Nekas man nevar kaitēt, es esmu Dieva rokā!"

Amerika negribēs ļaunumā atzīties un nožēlot savus grēkus

Jeremijas pravietojums podnieka namā bija divkārtīgs: tas tika teikts ne tikai senajam Israēlam, bet arī Israēlam kā draudzei. Viņa vēsti nes tālāk Svētais Gars, un tā drīz piepildīsies mūsu dienās.

"Vai tad Es nevaru ar jums, lsraēla nams, tāpat darīt, kā šis podnieks?", saka Tas Kungs. "Redzi, ka mals podnieka rokās, tā jus esat Manā roka, lsraēla nams. Vienu bridi Es runāju ar kādu tautu un valsti, ka Es to gribu izpostīt, izdeldēt un iznicināt." (Jeremijas 18:6-7)

Dievam ir tiesības uzcelt, noārdīt, iznīcināt vienā acumirklī tautu vai draudzi, sludinātāju vai sludināšanu, kas kļūst netīra un Viņam nederīga! Pirms 200 gadiem Dievs darīja šo tautu par brīnišķu trauku savā rokā. Viņš ielika to labā zemē un svētīja šīs tautas tēvusdibinātājus. Bet ļaunums tur kļuva tik liels, nepaklausība tā pieauga, ka Dievs paziņoja: "Es to gribu izpostīt, izdeldēt un iznīcināt, un draudu tai, bet, ja šī tauta, pret kuru bija vērsti Mani draudi, atgriežas no sava ļaunuma, tad Man kļūst zel tā posta, ko Es tai biju lēmis….Es to gribētu pamatīgi iedēstīt un izveidot" (Jeremijas 18:7-8).

Šī tauta nav nožēlojusi savu ļaunumu, turpretī pagriezusi muguru Tam Kungam, tāpēc Dievs darīs ar viņiem, kā bija teicis. Tikai kāds atlikums seko Tam Kungam ar visu savu sirdi, svētā sadraudzībā ar Viņu. Mums ir vadītāji, par kuriem domā, ka viņi ir "kristieši", bet kuri atklāti apliecina, ka viņi pat nezin, kas ir jaunpiedzimšana. Viņi liecina tikai ar muti, bet Evaņģēlija Kristus viņiem nenozīmē neko, labākajā gadījumā tur ir tikai remdenība.

Šī tauta, viņas valdība, baznīca, atzīst To Kungu Jēzu Kristu, bet viņa nav uzcēlusi To savas sirds tronī. Miljoni apliecina sevi par kristiešiem, tomēr ļoti mazs skaits ieiet pa šaurajiem vārtiem. Ja Dievs apžēlos Ameriku ar laiku un labklājību, tas vienīgi pavairos ļaunumu un pretestību, uzliekot lielāku sodību. "Bet kad bezdievim notiek žēlastība, bet viņš nemācās taisnīgi un godīgi dzīvot, zeme, kur valda goda prāts, viņš paliek bezdievis un neredz Tā Kunga godību. Tava roka, Kungs, ir pacelta, bet viņi to neredz: paradi tos apkaunodams, ka Tu rupejies par savu tautu! Tavs pret ienaidniekiem vērstais dusmu uguns karstums lai tos aprijT (Jesajas 26:10-11)

Dievs solīja Ameriku uzturēt tikai tad, ja tā novērsīsies no sava ļaunuma! Viņš solīja tad atturēt savu sodību! Tomēr nekas nav skaidrāk izteikts Dieva Vārdā, kā brīdinājums satrunējušai nācijai: "Kā rīta vējš Es tos izklīdināšu ienaidnieku priekšā. Es tiem pagriezīšu muguru, bet nepiegriezīšu viņiem savu skatu viņu bojā ejas diena" (Jeremijas 18:17).

Redzu, ka Visvarenais Dievs jau tagad lēni griež muguru šai tautai! Amerika ir pienākusi pie nepiedodamā grēka robežaspretošanās Svētajam Garam. Drīz vien grēku nožēlu izjutīs ne tikai atsevišķi ļaudis, bet visa tauta. Ko vairāk Dievs varēja darīt Amerikas labā? Būt vēl pacietīgāks ar to? "Kas tcui Man vel bija ko darīt Manā vīna dārza, ko Es nebūtu darījis? Kāpēc Es sagaidīju, ka tas nesis labus augļus, bet tas atnesa negaršīgas vīnogas?" (Jesajas 5:4) "Es izstiepju cauru dienu savas rokas pret nepaklausīgu, pretspriedzigu tautu, kas seko savām pašas domam pa nelabu ceļu" (Jesajas 65:2).

Neiedomājamais notiks Amerikai un daļai Kanādas, kam ticēs nedaudzi. Miera un labklājības pravieši teiks: "Dievs solījis pasargāt mūs no dusmības dienas, jo mēs esam turējuši Viņa Vārdu." Tauta nav turējusi Dieva Vārdu, arī baznīca ne. Tā kā Sardus draudzē, arī šeit ir nedaudzi, kuru tērps ir balts, kas staigā ar Kristu. Ir teikts: "Nekāds ļaunums tev nenotiks, nedz kāda nediena tuvosies tavai teltij" (Psalms 91:10). Bet skaties, ko Dievs sola par nepaklausību un pretestību Dievam: "Jo, ja mes pēc patiesības atziņas saņemšanas tīši grēkojam, tad neatliek vairs upuris par grekiem, bet gan briesmīga tiesas gaidīšana un uguns karstums, kas aprīs pretiniekus" (Ebrejiem 10:26-27).

Neklausies uz miera un labklājības praviešiem. Viņi pieviļas. Viņi nav dzirdējuši patieso Dieva Vārdu. Viņi nav no praviešu Elijas, Jesajas, Jeremijas un Ecehiela gara. Viņi nav raudājuši un cietuši dzemdību sāpes par savu tautu un Dieva ļaudīm. Dievam ir šausmīgs sodības plāns šai tautai un Viņš izsūta pēdējo aicinājumu atgriezties no ļaunuma. "Ta nogrims ari Bābele un ne uzcelsies vairs augšā no tās nelaimes, ko Es tai uzliku" (Jeremijas 51:64).

Ecehicls tika pārcelts Svētajā Garā Tā Kunga namā, kur viņš redzēja 25 garīgus vadītājus, kuri zobojās par Dieva brīdinājumiem sodīt un kuri kala plānus celt savu labklājību. Tas

Kungs teica Eicehielam: "Cilvēka dēls, šie ir tie viri, kas šai pilsētā izprāto daudz ko nelabu un dod ļaunus padomus" (Ecechiēla 11:2).

Ecchiela pravietojumus tautas cietās sirdis uzņēma ar lielīgu cinismu. Viņi teica: "…Pilsēta ir katls, un mēs esam gaļa" (Ecechiēla 11:3). Citiem vārdiem: ja uguns nāks pār mums, mēs pastāvēsim līdz galam un vārīsimies katlā. Tāda tagad ir jautrās sabiedrības nostāja, tāda ir remdenās, bagātās draudzes nostāja, tāda nostāja ir miljoniem amerikāņu, kuri vairs ilgāk negrib uzklausīt šos brīdinājumus. Golfa krasta salas viesuļvētras laikā piedzēruši amerikāņi atteicās no evakuācijas, bet palika tur, vētrā. Daudzi tur aizgāja bojā, lādot Dievu.

Tas, ko šodien redzam amerikāņu sabiedrībā, ir liels posts. Tur ļaunumā ir paceltas dūres pret Dievu, kas uzdrošinās sūtīt postījumus. Viņi nolād Dievu un sauc: "Tas Kungs ir zemi atstājis, Tas Kungs neka neredz" (Ecechiēla 9:9).

Tiesas dienas priekšvakarā amerikāni rīko mielastus

Tūkstošiem kristiešu ir jau redzējuši Dieva uzrakstu pie sienas. Ko dara pirms sodības grēkā saistīti ļaudis? Viņi tāpat kā Belzacars rīko mielastu, bet ienaidnieks ir jau pie vārtiem. Kristiešu rokmūzikas grupa skaļi sauc mikrofonā: "Nāciet, rīkosim mielastu Jēzum". Tādu mielastu laiks ir daudziem kristiešiem šodien. Kaut gan soda zobens karājas virs viņu galvām, visa viņu rīcība izsaka: "Viss ir bezcerīgi. Mēs gribam iztrakoties, neko neatteikt mūsu iegribām, bet darīt, kā mums patīk".

Laulības pārkāpšana, nešķīstība, šķiršanās, precēšanās otrreiz* to Dieva ļaudis dara pēc savas patikas. Tāds ir pēdējo dienu Israēls, kas iet Jūdas un Jeruzālemcs pēdās. Dievs gandrīz nevar tam ticēt, Viņš teica: "Apjautājāties pie pagānu tautām, vai kas ko līdzīgu ir kad dzirdējis! Israēla jaunava atļaujas sev lielas negantības" (Jeremijas 18:13).

Dieva ļaudis dara negantas lietas, ko pat pagānu tautas sev neatļauj darīt. Viņi neatstāj savus dievus, bet "Mani [audis Mani aizmirsuši! Tie upurē nicīgajiem, nebūtnigajiem elkiem, to aizrauti, viņi ir klupuši, iedami pa saviem vecajiem ceļiem, pa sensenajām tekam, tā ka viņi staiga pa neiemītu ceļu svešam teciņam" (Jeremijas 18:15).

Cik šausmīgi, saka Dievs, Mani ļaudis taustās akli, tie atstājuši seno svētuma ceļu, viņu sirdis dzenās pēc panākumiem, labklājības, un pēc visāda veida iznīcības. Vai tā nav patiesība, ka lielākās daļas kristiešu ceļš nav platais ceļš?

Nav brīnums, ka Dievs tagad mums pagriezis muguru, ne savu vaigu! Klausies un raudi, ak, Dieva draudze: "Mana tauta ir Mani aiz/nirsusi jau kopš visai senām dienam" (Jeremijas 2:32) Vienīgi draudze, kas ir atstājusi Dievu, vienīgi draudze, kas saistīta miesas grēkā, spēja būt tik amorāla. Vienīgi tādi ļaudis varēja atstāt Dievu un pievērsties savām kārībām. Tādi nocietina savas sirdis, un sirdī nocietinājušies pazaudē dievbijību, tos gaida nāve un sods.

Kas klausīsies?

Mēs negribam ticēt šiem vārdiem. Tic ir pārāk stipri un neticami. Kā var šī tauta, kas tik lepna, spēcīga un bagāta, pēkšņi piedzīvot tādu postu? Kas var tam ticēt? Kas ir tik tuvu Dievam, lai dzirdētu šo bazūni! Protams, ne kā viltus pravietis Pašurs, galvenais vadonis Dieva namā. Viņš sita Jeremiju sejā un iemeta viņu cietumā par šo drūmo pravietojumu par sodību.

Reliģiskie vadītāji, priesteri un pravieši, visi teica tautai, ka nākotnē gaidāmi labi laikitautas labklājība, panākumi un miers. Šīs mierinošās vēstis viņi aizņēmās viens no otra, tādā veidā ar saviem meliem iepriecinot tūkstošus. Viņi gāja apkārt pravietodami, ka tauta netiks izpostīta.

Jo jūs taču sacījāt: "Mēs slēdzām derību ar nāvi un līgumu ar elli, kad pāri mums nāks plūdu briesmas ar savām bangām, rās mūs neskars: meli taču ir musu patvērums un viltus ir mūsu apsegs." Tad jūsu derība ar nāvi zaudēs spēku, un jusu līgums ar elli vairs neļMistaves. Kad soda briesmas naks ar savām bangām, tās jus satrieks.

(Jeremijas 26:15,18)

Jeremija sauc pērkoņbalsī: "'Tur tu nomirsi, un tur tevi apraks un tapat arī visus tavus draugus, kam tu sludināji metus" (Jeremijas 20:6).

Dieva Vārdu par sodību baznīca nekad nebija pieņēmusi. Elija viens pats stāvēja par Dievu 400 Baāla praviešu priekšā. Jeremija stāvēja viens pats visas Jūdas un Jeruzālemes reliģisko sistēmu priekšā. Lielākie viņa vēsts ienaidnieki bija Dieva nama vadoni.

Kāpēc Dievs liek bazūnēt un brīdināt par nākošo sodību? Pirmkārt, lai modinātu patieso līgavu. Otrkārt, lai atklātu savas dusmas remdenajiem un grēciniekiem, kuri Viņu atmetuši. Bija pravietots, ka nakts laikā atskanēs sauciens un gudrās jaunavas celsies gatavas. Pāvils brīdināja: "To dariet, saprazdami šo laiku, ka jums jau pienākusi stunda celties no miega. Jo tagad mūsu pestīšana ir tuvāk nekā toreiz, kad kļuvām ticīgi. Nakts drīz bus pagājusi, diena ir tuvu: tāpēc noliksim tumsības darbus un tērpsim ies gaismas bruņās" (Romiešiem 13:11,12).

Dievs atšķir atlikumu

Redzu, ka tagad Amerikā notiek kaut kas, ko nebiju vēl līdz šim redzējisnotiek kāda klusa pārdabīga šķīstīšana.

Alkatīgi kristieši pulcējas ap snaudošajiem praviešiem, kuri sludina tikai bezgalīgu labklājību un mieru. Jeremija teica: "Tie aizliedza To Kungu un sacīja: Viņš nav nekas! Mums nekas ļauns nenotiks, mēs neredzēsim ne zobena, ne bada. Ari pravieši runa vēja, Tā Kunga Vārds nav pie viņiem, lai viņiem vēja liktenis!" (Jeremijas 5:12,13) Tie ir tie ļaudis, kuri uzskata, ka sodība ir tikai iedomu auglis. Tie uzņem visu viegli, tie snauduļo, nedomājot par draudošajām briesmām un postu. Viņi pļauj grēku, neatteicoties no ļaunuma Dieva namā. Viņu acis aptumšotas un viņi tiek pievilti. Viņi noraida Jesajas brīdinājumu: "Rimstiet pļāpātāji, lai jūsu važas netop savilktas vēl ciešāk, jo es dzirdēju no Tā Kunga Cebaota, ka iznicināšana nolemta uz visas zemes" (Jesajas 28:22).

Bet visi uzvarētāji pulcējušies svētā vietā lūgšanā, lai atšķirtos no visa pasaulīgā. Viņi ar visu sirdi ir pievērsušies Tam Kungam, atteicoties no visiem ļauniem tumsības darbiem, viņi tiek šķīstīti un tie dzird, ka tuvojās vētra, viņi tiek brīdināti savest kārtībā savu namu un viņi gaida savu Atbrīvotāju, kas nāk Ciānā! Kristū viņi rod sev patvērumu. "Tie ikviens būs kā patvērums pret auku un kā pavēnis pret negaisu, kā ūdens strauts izkaltuša zeme un ka augstas klints ēna iztvikušā un izslāpuša zeme" (Jesajas 32:2). Uz īsu brīdi Viņam ir jānodod mūs kausējamai krāsnij sadalīšanai elementos, bet drīz Viņš mūs sapulcinās pie sevis:

"Tikai mazu bridi Es tevi atstāju, bet ar sirsnīgu apžēlošanos par tevi Es tevi atkal pieņemšu atpakaļ. Dusmu uzplūdumā Es tev mazu brīdi apslēpju savu vaigu, bet ar mužigu žēlastību Es par tevi atkal apžēlošos", saka Tas Kungs, tavs Glābējs. "Lai ari kalni atkāptos un pakalni sakustētos, bet Mana žēlastība neatkāpsies no tevis un Mana miera derība nešķobīsiessaka Tas Kungs, tavs apžēlotājs. (Jesajas 54:7,8,10)

Kristus līgava jau gatavojas, un īsto Kristus līgavu mēs pazīsim no viņas taisnības augļiem. Kristus līgava draudošā posta brīdī stāvēs lielā mierā: "Kam stipra ticība, tam Tu dodi mieru, tiešāmmierujo viņš paļaujas uz Tevi" (Jesajas 26:3).

Dievs saka: "Ej, mana tauta, savās mītnēs un aizslēdz savas durvis aiz. sevis,paslēpies mazu bridi, kamēr pāries dusmas! Jo Tas Kungs drīzi izies no sava mājokļa, lai sodītu zemes iedzīvotājus viņu grēku dēļ. Tad būs redzamas zemē izlietās asinis, un tā vairs neaizsegs tos nokautos, kas taja aprakti" (Jesajas 26:20,21). Tas nenozīmē, ka mēs atstājam evaņģelizēšanu. Nē! Tas nozīmē, ka darām to apslēpti Viņā, uguns mūri.

Lai snaudošie pravieši smaida par mūsu svēto centību un mūsu skaļiem saucieniem par nākošo sodību, neviens no viņiem nevar traucēt Dievu izvest Viņa plānu sodīt bezdievīgo tautu. Drīz var pienākt laiks, kad ne Mozus, ne Samuēla lūdzēji nevarēs grozīt Dieva prātu. "Ju.su pārkāpumi jūs attalinci no jūsu Dieva, un jūsu grēki apslēpj Viņa vaigu no jums, ka Viņš neklausās uz jums" (Jesajas 59:2).

Jebšu arī Mozus un Samuēls nostātos Manā priekšā. Mana sirds nepiegrieztos šai tautai. Raidi tos projām no Mana vaiga, lai tie iet! Tu pati esi Mani atstajusi,saka Tas Kungs,un Man pagriezusi muguru, tadeļ Es pacēlu savu roku pret tevi un tevi satriecu, Man ir apnicis bezgalīgi jxir tevi apžēloties! Tādēļ Es tos izvētīju ar vetekli pa zemes vārtiem, atņēmu bērnus savai tautai un to satriecu, bet tie tomēr nenovērsās no saviem ļaunajiem ceļiem! Un Es tevi nodošu tavu ienaidnieku kalpībā tāda zemē, ko tu nejxizīsti, jo Manas bardzilxis uguns ir iedegusies pret jums un deg joprojām. (Jeremijas 15:1,6,7,14)

Bet pirms šiem šausmīgajiem notikumiem Jeremija piedāvā vēl pēdējo izdevību: "Ja tu piegriezīsies Man, tad Es tevi paturēšu pie sevis, lai tu Man no jauna drīkstētu kalpot, ja tu par sevi liksi dzirdēt tikai cildeno un ne ikdienišķo, tad tu būsi atkal ka Mana mute. Lai tie tad griežas pie tevis un ne tu pie viņiem. Es tevi izglābšu no ļauno rokas un tevi atsvabinošu no varmāku duresT (Jeremijas 15:19,21)

Šī bazūnēšana neatskan tikai no dažu fanātiķu un sodības sludinātāju mutes. Šie paši pravietojumi atskanējuši no daudzu Dievam nodevušos vīru un sieviešu mutēm. Dieva Vārds saka mums: "Jo Dievs Tas Kungs neko nedara, neatklājis savu noslēpumu praviešiem, saviem kalpiem. Dievs Tas Kungs ir runājiskas gan tad lai nepravietotu?" (Amosa 3:7,8)

Vai slēpsimies vai evaņģelizēsim?

Dievam nav vajadzīga Amerika, lai evaņģelizētu pasaulei. Šī misija mums nav izdevusies. Mūsu tauta ik gadus iztērē vairāk naudas suņu barībai nekā misijas darbam. Būs viena liela, pēdējā ievākšana, un tā notiek jau tagad. Evaņģēliju sludinās visai pasaulei liels liecinieku pulks, tie būs katrā pasaules tautā. Tā ir mūsu Kunga pēdējā pļauja. Dieva Gars jau tagad gatavo lielu liecinieku pulku Ķīnā, Dienvidamerika un Āfrika pildīsies spēcīgiem lieciniekiem no viņu pašu zemes. Meksika un Dienvidamerika būs atvērtas Evaņģēlijam, un tur celsies jauni evaņģēlisti. Viņu izsūtīšana neprasīs nekādus lielus līdzekļus, jo viņi izies kā pirmie Kristus mācekļi un īsā laikā izplatīs Evaņģēliju pāri visai zemei. Viņi norādīs uz Dieva ugunīgo sodu bezrūpīgajai, bagātajai un modernajai Bābelei. Tā būs zīme, ka šī sodība ir tuvu. No Atklāsmes grāmatas vārdiem saprotam, ka arī tad viņi nenožēlos savu grēku.

Pārējā pasaule redzēs šausmīgo kodolieroču postu, bet neatgriezīsies. Divas trešdaļas zemes iedzīvotāju dzīsies pēc labklājības, pielūdzot sātanu un zaimojot Dievu. Redzētais posts ļaunos iztrūcinās. " Visi citi cilvēki, ko nenokāva šais mocības, tomēr neatgriežas no savu roku darbiem, bet pielūdza faunos garus, zelta, sudraba, vara, akmens un koka elka tēlus, kas nevar ne redzēt, ne dzirdēt, ne staigāt. Un viņi neatgriezās no savam burvībām, ne no savām slepkavībām, ne no savas netiklības, ne no savām zādzībām" (Atklāsme 9:20,21).

Ko Amerika nevar izdarīt ar visiem miljoniem, elektriskām iekārtām un dārgajām palīgmetodēm, to Svētais Gars īsā laikā izdarīs ar Gideona armijas nabadzīgiem un vienkāršiem evaņģēlistiem. Uzvarētāju atlikumi no visām tautām tiks paaugstināti taisnībā. Neskatoties uz to, ka spīdēs pilnīga Evaņģēlija gaisma, liela daļa cilvēku pievērsīsies sātanam un nodosies izpriecām.

Tāpēc redzot, ka laiks ir īss, būsim centīgi. Zinot, ka stunda ir vēla, izmantosim laiku. Strādāsim, kamēr diena, jo nāk nakts, kad neviens nevarēs strādāt. Sludināsim, mācīsim un iesim, liecinādami visām tautām, kamēr vēl sodība nenāk. Ticēsim lielākai Gara izliešanai kā jebkad agrāk. Lūgsim par lielu pēdējo pļauju. Uzvarētāji, kuri ir gatavi visam, ir visiespaidīgākie liecinieki. Tagad ir laiks pēdējai pļaujai.

Nav slēptuves! Nav kalnos iedobes, kur glābties, nav barības krātuves, ieroču vai ūdens! Dieva svētais atlikums var skatīties nāvei tieši sejā un teikt: "Es nebīstos tevis. Nav vairs dzeloņa, nav vairs šausmu, esmu gatavs upurim!"

Kristus līgava jau izjūt magnētisko pievilkšanas spēku Jēra kāzu mielastam. Tāpat kā Pāvilam, līgavai būs lielas ilgas būt kopā ar To Kungu, bet bojā ejošo dvēseļu dēļ, neatpestīto ģimeņu dēļ viņi gavilē un darbojas bez bailēm un rūpēm.

Es nolēmu stāvēt uz ielas un sludināt (jenkijiem un ielas meitām). Nolēmu rakstīt un izplatīt literatūru. Gribu būt kalpošanā Viņam līdz galam. Neliec pie malas bazūni, neapslāpē pasaules evaņģelizāciju! Turpretī, zinot, ka sodība ir tuvu pie durvīm, strādā ar vēl lielāku skubu.

Pašlaik notiek lielākā Svētā Gara izliešanās pār cilvēci vēsturē, uz kuru atsaucas tikai uzvarētāju atlikums. Ļaunie un remdenie kļūs arvien sliktāki, bet taisnie iegūs eļļu savos lukturos vēl pilnīgākā mērā. Drīz mēs iziesim Viņu sagaidītpēkšņi mēs būsim ar Viņu! Godībā!

2. nodaļa Šausmīgas lietas Dieva namā: laulības pārkāpšana, šķiršanas

Bet Jeruzalemes praviešos Es ieraudzīju tiešam ko šausmīgu: laulības pārkapšanu un dzīvi vienos melos, un tie pabalsta ļaundarus viņu rīcība, lai neviens neatgriežas no sava ļaunuma. Tie visi man ir kā Sodoma un tas iedzīvotāji kā Gomoras ļaudis' (Jeremijas 23:14)

Pirms Dievs šo tautu soda, Viņš šķista tur Dieva nama kalpotājus un sludinātājus. Šai bazūnei nav nekas kopīgs ar bezdievīgajām masām ārpus Dieva nama. Sodība iesākas Tā Kunga namā. Viņš saka: "Bēdas tiem, kas savus nodomus apslēpj Tā Kunga priekšā, lai viņu darbi notiek tumsā, un tad saka: "Neviens mus neredz, neviens to nezina/"" (Jesajas 29:15)

Es un visi Dieva svētnīcas sludinātāji,mēs nesam Kristus miesai vēsti no Dieva troņa. Tas ir ultimāts un biedinājums visiem, kas grib glābt lielos laulības pārkāpēju pūļus no viņu soda par grēku un vēl daudzus citus no viņu ļaunuma. Šis var būt viņiem pēdējais brīdinājums. Tie, kuri nenožēlos savu grēcīgo dzīvi un neatgriezīsies no šī ļaunuma, var tā apcietināt savu sirdi, ka tiem šī ļaunuma dēļ būs jāiet pazušanā. Tas ir tik nopietni un svarīgi Dieva acīsvienīgi sirds šķīstie redzēs Dievu. Es to zinu, Dievs to zina, un to zina ikviens svētots Dieva lūdzējs: draudze un sludinātāji ir nocietinājušies savā laulības pārkāpšanas grēkā, laulības šķiršanā un nešķīstībā. "Ka iekarsusi ērzeļi tie blandās apkart, un ikviens zviedz, pēc sava tuvākā sievas. Vai lai Es to nesodītu?-saka Tas Kungs,jeb vai Es tādu tautu kā ši lai nepiemeklētu dusmas?" (Jeremijas 5:8,9) Burtiski miljoniem kristiešu un lieli sludinātāju pūļi ir iepinušies sātana kārību valgos. Viņi guļ, cieši iemiguši savos grēkos. Tas Kungs uzsūtīja viņiem snaudienu, jo tie neatgriezās no saviem pārkāpumiem.

Kārību pārņemtie pravieši un tautas vadoņi lauza Jeremijas sirdi. Viņš izsaucās: "Sastingstiet un kļūstiet ka apmāti, apzilbstiet un k(ustiet akli! Tie ir piedzērušies, bet ne no vīna, tie grīļojas, bet ne no stipra dzēriena. Jo Tas Kungs ir izlējis pār jums dziļa miega garu un aizdarījis jusu acis,praviešus, un aptumšojis jusu galvas,gaišreģus" (Jesajas 29:9,10).

Jeremija pravietiskais skats redzēja sava laika un arī pēdējo dienu sludināšanu; un tas, ko viņš redzēja, lika viņam raudāt un drebēt. "Mana sirds ir salauzta, visi mani locekļi dreb, es esmu kā piedzeries, ka tads, ko vīns parvarējis Ta Kunga un Viņa svēto vārdu priekšā! Ak, zeme ir laulības pārkāpēju pilna! Visa zeme cieš galīgi nomākta bēdas zem lāsta smaguma. Ganību ielejas ir izkaltušas, jo zemes ļaužu dzīve un visi viņu centieni ir negantība" (Jeremi jas 23:9,10).

Pravietis Hozeja brīdināja: "Bet jūs sējat un kopjat savos laukos bezdievību un tādēļ pļausiet ļaunus darbus un ēdīsit viltus un melu augļus… izcelsies liels kara troksnis un apjukums tava tautā, kas sagraus visus tavus apcietinājumus" (Hozejas 10:13,14).

"Jūs esat Levija derību lauzuši"

Levīti kalpoja Mozus Saiešanas Teltī, un tic attēloja savā veidā sludināšanu mūsu dienās. Sludinātāji un kristīgie darbinieki ir Ievītu "dēli". Levītu derība bija viņu svētīšanās par mūžīgu upuri Tam Kungam. "Tad nostādi Ievītus Ārona un viņa dēlu priekša un tos ielīgo kā līgojamo upuri Tam Kungam. Un atšķir Ievītus no pārējiem Israēla bērniem, un lai Ievīti Man pieder", "Un tev viņus būs šķistīt" (4.Mozus 8:13,14,15). Derība nozīmēja pilnīgu atšķiršanu, šķīstīšanu. "Es esmu tos ikvienu ņēmis sev" (4.Mozus 8:16). Viņiem vajadzēja dzīvot svētu dzīvi šķīstībā un būt pilnīgi nodotiem Tam Kungam. Tā nozīmēja arī "Sals derību" (4.Mozus 8:19), kas bija mūžīgs nolikums.

Paturot to prātā, uzklausies pravieša Malahija pārmetumu atkritušajiem Dieva praviešiem: "Bet jus esat noversušies no pareizā ceļa un radat draudzes neapmierinātību ar savu bauslības pildīšanu un skaidrošanu un esat Ij; vija derību lauzuši",saka Tas Kungs Cebaots (Maleachija 2:8). Viņi bija aptraipījušies ar to, kas nešķīsts.

Kas tad bija šie sludinātāji un priesteri, kas vairs nebija nošķirti, kuri vairs nebija šķīsti un svēti, nebija vairs nodevušies Tam Kungam? Tie bija tie, kas krāpa savas sievas, laulības pārkāpēji, neuzticīgie: "Tas Kungs ir bijis par liecinieku tev un tavu jaunības dienu sievai, kuru tu tagad esi atstūmis un ienīsti, kaut viņa bija tava līdzgaitniece un uz svinīgi noslēgtās draudzības pamata tava sieva un tavas paša derības sieviete" (Maleachijas 2:14).

Dieva Saiešanas Telts kalpi nevarēja atstāt savu laulības pārkāpēju dzīvi un atteikties no savām slepenām mīļākām, bet viņi gan mācēja raudāt un nožēlot. Dievam apnika viņu pastāvīgā raudāšana un nožēlošana, jo tie neizrādīja, ka pārtrauc savu grēka dzīvi. "Un tālāk jus darāt art tā. Jūs nemitīgi apslakāt Tā Kunga altāri ar asarām, jus liekat atskanēt pār to bezgalīgi daudz raudam un vaidiem, ta ka Es nevaru vairs mierīgi uzlūkot ēdamo upuri nedz arī vispārīgi saņemt to patīkamu no jūsu rokām" (Maleachijas 2:13).

Šie laulības pārkāpēji priesteri un sludinātāji ir "padarījuši par savu sievu kāda sveša dieva meitu" (Maleachijas 2:8). Šis svešais dievs ir Kross, kārību un juteklības dievs. Dieva svētā bijāšanā drebot, varu teikt, ka ir milzums priesteru, evaņģēlistu, mācītāju un kristīgo darbinieku, kuri min kājām Dieva svētumu un noslēguši derību ar kārībām. Viņi ir salaulāti sirdīs. Viņi var teikt: "Vienai ir mans vārds, bet otrai mana sirds. Pie vienas es palikšu, bet otrai būšu uzticīgs". Viņiem nav nodoma atstāties no savas krāpšanas, tie ir iegrimuši savā slepenajā grēkā, daudziem nav vairs glābšanas. Viņi ir atstūmuši Gara mājienu nožēlot un šķīstīties.

Redzot šo Dieva ļaužu melus, krāpšanu un laulības pārkāpšanu, Jeremija raudāja: "Viņi sasprindzina savu mēli ka stopu: ar meliem, ne ar patiesību, viņi kļuvuši vareni un valda ka kungi pār zemi, jo tie dodas no ļaunuma uz ļaunumu, bet Mani tie nepazīst!"saka Tas Kungs. "Sargaties ikviens no sava drauga un nepaļaujaties uz. brāļiem! Jo katrs brālis krāpj un mana, un katrs draugs aprunā un apmelo!" (Jeremijas 9:2,3)

Ak, Dieva cilvēk, drebi pie šī lāsta, ko Dievs izsaka tiem Dieva kalpiem, kas piekopj izvirtību: "Bet Tas Kungs iznīdēs to, kas tā dara, no Jēkaba nama, abus, tiklab ierosinātāju, ka ari ierosināto un tapat ari to, kas tam Kungam Cebaotam nes ēdamo upuri.1 " (Maleachijas 2:12)

Dievs ne tikai noņems viņam savu svaidījumu un svētību, bet Viņš vainīgo arī pazemos, noliekot viņu pie malas. Dievs ir atstājis baismīgus pravietojumus tādiem, kuri sludina Dieva Vārdu, dzīvojot grēkā. Ak, Dieva cilvēk, ja tu vēl drebi pie Dieva Vārda, ja ienīsti savu grēku un gribi tikt brīvs, lai šis biedinājums tev ir kā galīgais ultimāts, lai tev būtu drosme un Dieva bijāšana beidzot bēgt ārā no šīs verdzības. Pret Malahija pravietojumu israēlam nedrīkstam izturēties vieglprātīgi: "Ja jūs negribat klausīt, nedz ari paši uz to raudzīties, lai jūs godātu Manu vardu,saka 'Tas Kungs Cebaotstad Es raidīšu savu lāstu pār jums un pārvertīšu par lāstiem jūsu pašu svētības vārdus, jo jus nemaz neņemat pie sirds un neliekat vērā Manus vārdus. Redzi, Es darīšu galu jūsu amata darbībai, Es gribu norāt jūs kopā ar visu jūsu sēklu un jūsu svinīgo ziedojumu lopu mestus sviest jums sejā, un lai tie tad ari paliek tur pielipuši jeb vai lai jūs pašus izslauka kopā ar tiem lauka" (Maleachijas 2:2,3).

Dieva kalps, lajs, kurš ir neuzticīgs savai sievai, krāpj viņu un pēdīgi atstāj, lai viņa precē citu, ir zem Dieva lāstasevišķi, ja te ir iejaukti bērni. Dievs saka par tiem: "Tie lastam pakļautr (2.Pētera 2,14). Sēkla, tas nozīmē evaņģēlijs, ko viņi sludina jeb raksta, ir bez spēka. Nāve rada nāvi. Ārēji viss var izlikties labi, bet Dievs turas preti šiem laulības pārkāpējiem, līdz beidzot pravietojums piepildīsies. Tikai ar pilnīgu nožēlošanu un atjaunošanos var atgūt svētību. Taču sludinātājs, kurš stāv ļaužu priekšā, bet dzīvo laulības pārkāpēja dzīvi, nevar paust svētumuviņš ir daudziem par piedauzību un krišanu. "Novērsušies no pareizā ceļa un I^evija derību lauzuši" (Maleachijas 2:8).

"Tādēļ ari Es esmu pret jums rīkojies tā, lai jūs tiktu visas tautas nicināti un visu ļaužu priekšā par necienīgiem turēti, jo jūs nestaigajat Manis norādītos ceļus un augstāk par bauslību izceļat atsevišķus cilvēkus" (Maleachijas 2:9).

Ņem vērā visu šo vēsti un visu to, kas rakstīts par šiem priesteriem, kuri reiz staigāja patiesībā un kuri daudzus atgrieza: "Patiesības likums bija viņa mutē, un nekāda [aunuma nedz netaisnības nebija uz viņa lūpām. Mierīgi un ar atklātu sirdi viņš virzījās Man pa priekšu un atgrieza daudzus no grēkiem. Jo priestera lūpām bus glabāt isto atziņu, lai viņa mutes vārdos varētu meklet īsto Dieva bauslību, ne velti taču priesteris ir Dieva Tā Kunga Cebaota sūtnis" (Maleachijas 2:6,7).

Laulības pārkāpēju sludinātāju krapšana beidzas traģiski: Jūs noskaņojat pret sevi To Kungu nelabvēlīgi, jūs apkaitinat Viņu ar savām runām. Un tomēr jūs vēl jautājat: "Ar ko tad mes Viņā radām šo nelabvelibu ?" Ar to, ka jūs runājāt: "Katrs, kas dara faunu, ir labs Tā Kunga acīs, un uz tādiem Viņam ir labs prāts", vai "Kur tad ir Dievs, kas sodītu?" (Maleachijas 2:17)

Sludinātājs, kurš smejas par sodību, kurš atteicas publiski atzīties grēkā un pieļauj, ka arī citi jūtas tajā omulīgi, slēpj savus slepenos grēkus. Kaur kur viņa dzīvē ir kāds grēks. Kaut kāds apslēpts tumsības darbs ir samaitājis viņa vēsti un viņš sāk sludināt tikai ļaudīm patīkamas lietas.

Jo mūsu pārkāpumu ir pārāk daudz Tavā priekšā, un mūsu grēki liecina pret mums. Mūsu pārkāpumi ir pilnīgi dzīvi mūsu apziņā, mūsu noziegumi mums ir zināmi: atkrituši mēs esam no Tā Kunga un Viņu aizlieguši, mēs neklausījām mūsu Kungam, runājām tikai par varmācību, daudzinājām bezdievību un melus un paužam visu to no visas savas sirds. (Jesajas 59:12,13)

Ecehiēla pārsteidzošā atklāsme par mūsu laiku

Ecechiēla grāmatas 10.nodaļā mums parādīta satricinoša vīzija par Dieva nodomu, ko Viņš grih darīt, pirms pārmācīs savu tautu. Gadu simtiem šī vīzija bija neskaidra, bet tagad Svētais Gars to atklāj Dieva kalpiem, kuri ir lūgšanā Viņa priekšā. Tur ir atsauksme tieši uz mūsu laiku, un tiek apstiprināta ātra uguns sodība. Tur arī iet runa par Dieva pēdējo rīcību attiecībā uz Viņa draudzi un par apslēpto grēku pēdējo sodīšanu.

E1 Šadaj ir Jehova, atklāts kā "dārdošs pērkons" (Psalms 29). Tas bija E1 Šadaj, ko Ecehiēls redzēja izplatījumā pār zemi, sēdošu saules apspīdētā tronī un nākošu pērkonīgā balsī sodīt grēcīgo cilvēci.

Es redzēju talak: Izplatījuma pār ķerubu galvam bija kaut kas, kas izskatijās ka safīra akmens, un pār to paceļas it kā tronis. Un Viņš teica tam vīram, kas bija ģērbies linu audeklā: "Ej un ņem kvēlošas ogles, pilnas saujas, kas ir ķerubiem viņu ratu riteņu starpā, un kaisi ogles pār pilsētu.■'" Un viņš iegāja manu acu priekša telpā starp ratu riteņiem. (Ecechiēla 10:1,2)

Ķerubu rati un derības eņģelis bija sodības izpildītāji. Kamēr ugunīgās sodības ogles tika kaisītas, Dieva rati un derības eņģelis stāvēja pār Dieva namu.

Ar drebēšanu es rakstu par to, ko Ecehiēls redzēja tālāk, jo tas attiecas uz mūsu laiku. Rati un eņģelis atnāca pie austrumu vārtiem, lai noņemtu Dieva godību no Viņa nama. Mākonis, kas bija stāvējis vissvētākā vietā, tagad pārvietojas uz ārējo pagalmu. Tas nozīmēja, pirmkārt, ka nobīdītais mākonis deva iespēju visiem ticīgajiem piedzīvot Dieva godību un žēlastību, bet šeit redzam, ka Dieva godība lēni novirzās uz ārējo pagalmu, tikai īsu brīdi parādot savu spožumu, bet tad aizejot. "Padebess pildīja iekšējo pagalmu. Tad Td Kunga godība pacēlās no ķerubu ratiem virzienā uz dievnama slieksni, un nams pildījās ar padebesi, un pagalms bija pilns Tā Kunga godības spožuma" (Ecechiēla 10:3,4).

Tāpēc es drebu: Tā Kunga godība tiek atklāta varenā veidā pēdējo reizi. Būs viena galīga, godības pilna pļauja. Drīz tā izbeigsies; un nāks sodība, tā iesāksies pie Dieva nama. Godība ir tieši tagad pie baznīcas sliekšņa, un cilvēce jo spēcīgi tiek aicināta pie nožēlas un svētuma.

Kamēr Dieva godība dusēja pār namu, eņģelis ņēma degošas ogles un kaisīja namā. Tās ir degošās ogles, kas šķīstīja Jesajas lūpas. Pirms nāks sodība, kas atklāsies caur krusta spēku, uzvarētāji tiks šķīstīti. Svētuma parādīšanos ticībā pavadīs jauna Dieva godības atklāsme.

Kamēr vēl Dieva godība bija klāt, debesīs bija redzams apbrīnojams skats. Parādījis debesu būtnes, "pilnas acīm". "Un visa viņu miesa, viņu mugura, mkas un spārni un ari riteņi bija acu pilni visapkart visiem četriem" (Ecechiēla 10:12).

Tas simbolizē Dieva galīgo sirds pārbaudi pirms sodības. Tā Kunga acis, kuru ir daudz, redz arī tagad un pārskata Dieva ļaužu apslēptos grēkus, parādot visus tumsības darbus, kas atklāti vienīgi Dievam. "Jo nekas nav apslēpts, kas nenāktu gaismā, nedz slepens, kas netaptu zināms" (Mateja 10:26) Jesaja saka: "Jeruzaleme brūk kopā un Jūda kritis tādēļ, ka viņu mēle un darbi ir pret To Kungu" (Jesajas 3:8). Dāvids teica: "Viņa acis nemitigi vēro tautas" (Psalms 66:7).

Dāvids redzēja to pašu vīziju kā Fxehiēls. Viņš rakstīja: "Tas Kungs ir sava svētajā namā, Tam Kungam debesīs ir goda krēsls, Viņa acis raugās uz zemi, Viņa skati pārbauda cilvēku bērnus" (Psalms 11:5).

Arī tagad katrs ticīgais, katrs Evaņģēlija sludinātājs ir zem ugunīgo acu pārbaudes. Pateicība lai ir Dievam, ka godība vēl nav atņemta, bet Dievs jau ir ieņēmis sodīšanas pozīcijas pār zemi, un Viņa godība tagad spīd visā spožumā, aicinot visus uzvarētājus šķīstīties. Laiks ātri iztek, un ķerubu rati un derības eņģelis saņems pavēli atņemt Dieva godību no Viņa nama.

Zinu savā sirdī, ka Dieva Svētais Gars tagad dara savu pēdējo pārliecināšanas darbu. Cik ilgi Viņš turpinās to pie stūrgalvīgas, remdenas, vienaldzīgas tautas? Cik ilgi jau Svētais Gars nav vēlējies, lai tie atteicas no saviem grēka ceļiem? Neviens kristietis, kas lasa šos vārdus, nevar noliegt, ka Svētais Gars to ir daudzkārt mudinājis atstāt ļaunumu savā dzīvē. Dieva Gars tāpēc strādā, ka Viņš grib, lai Viņa līgava būtu tīra, svēta, bez vainas, brīva no visām citām saistībām.

Vai kāds ticīgais var iedomāties, ka Kristus ņems pie sevis saindētu, kārībām pārņemtu līgavu? Vai Evaņģēlija sludinātāji būs līdzīgi tādām līgavām? Vai Viņš ņems pie sevis tos, kas sevi apgāna ar grēka netīrumiem? Nē, nekad!

Mans dārgais Kungs,kāda tā būs šausmīga diena, kad pēkšņi ķerubi un derības eņģelis tiks aicināti atgriezties pie Dieva troņa, paņemot visu Dieva godību, lai tā vairs neatgrieztos, kamēr iestāsies Dieva valstība. "Kad ķerubi apstājas, tad apstājās arī riteņi, un, kad tie atkal pacēlās, tad paceļas ari riteņi, jo art tajos bija dzīvo butņu gars. Tad Tā Kunga godība atstāja Tā Kunga nama slieksni un nostājās pār ķerubiem" (Ecechiēla 10:17,18).

Kas notika, kad Dieva godība atstājās no Dieva nama Šilā?

"Ejat taču uz Manu svēto vietu, kas ir Šilā, kur iesākutnā majoja Mans Vārds, un raugat, par ko Es esmu pārvērtis savas Israēla tautas ļaunuma dēļ! Bet tādēļ, ka jus darijāt visus tos pašus darbus",tā saka Tas Kungs,"un kaut gan Es vienmēr uz jums runāju, bet Jus Mani neklausījāt; un, lai gan Es jus saucu, taču jus Man neatbildējat, tad Es darīšu šim namam, kas nes Manu vārdu un uz ko jus [jaļaujaties, un tai svētai vietai, ko Es devu jums un jūsu tēviem, tāpat kā Els Šilai darīju: Es jus atstumšu no sava vaiga, kā Es atstūmu visus jusu brāļus, visu Efraima dzimumu!" (Jeremijas 7:12-15)

Nāca Ihobads, kas nozīmē: "Godība ir atņemta". Mīļotie, tik maz laika ir atlicis Dieva ļaudīm nožēlot savus grēkus, atmest visus elkus un bezdievību, Ecehiēls redzēja parādībā mūsu laikus; un viņš bija ārkārtīgi pārsteigts, ka Dieva godība atkāpās, stāvot pāri ķerubiem debesīs.

Rs ticu, ka Dieva godība jau ir atstājusies no daudziem Evaņģēlija sludinātājiem un viņu vadītājiem. Neskaitāmi kristieši ir zem melu gara iespaida, viņi ir ieaijāti savu grēku miegā un gatavi Dieva sodībai. Uz viņu durvju palodām ir rakstīts "Ihobads", un tie būs degmateriāls viņu sodības ugunij.

Tāpēc jūs, Dieva kalpi,ja jūs vēlaties kļūt brīvi, tad īstais laiks ir tagad! Jūsu dienas ir skaitītas, jums jākrīt Dieva priekšā, ar sagrauztu sirdi atzīstoties apslēptajos grēkos, lūdzot Viņa spēku atbrīvoties no tiem, citādi Dieva godība atstāsies no jums galīgi un jūs nokļūsiet zem Šilas padebeša.

Uzvarētājiem nav iespējams zaudēt Dieva godību, jo Pāvils saka, ka tie līdz ar Kristu sēdēs debesu vietās. Tie nezaudēs Dieva godību. Drīzi vien tic būs vienīgie, kuru sirdis būs pilnas Dieva godības. Visiem pārējiem kā neprātīgajām jaunavām nebūs nekā, ko liet savos lukturos, un tie paliks ārpusē.

Kausēšana un tīrīšana

Malcahija pravietoja: "Viņš sēdēs un kausēs un dzidrinās sudrabu, un Viņš šķistis Levija bērnus un pārkausēs viņus pamazam kā zeltu un sudrabu arvien tīrākus. Tad viņi nesis Tam Kungam ēdamo upuri īstā taisnīgumā" (Maleachijas 3:3).

Kad Dieva cilvēks slēpj grēku savā sirdī, tad Dievs nepieņem neko, ko viņš dara. Neskatoties uz to, viņu dvēseles var tikt glābtas, jo vārds pats par sevi nes augļus. Bet Dievs pravietojumā skaidri parāda, ka Viņš katru Dieva cilvēku noteikti liks kausējamā ugunī un sadedzinās visu, kas nav svēts un Dievam pieņemams. Tie, kuri atteiksies no kausējamās uguns, tiks nomesti sāņus kā sāls, kas zaudējusi savu garšu.

Daudz kas, ko tagad draudze godina, Dieva acīs ir negantība. Nekāda vieglprātīga rīcība, nekāda flirtēšana ar pasauli neizturēs uguns pārbaudi.

Dievs izsūtīs arī putnus, kuri izplatīs vēsti, ka Dieva kalpi

A/\U^iyilUAO ļ.inin* uir.vn nnivin

nododas slepenam grēkam: "…jo debesu putni varētu aiznest skaņu tālāk un kāds spārnots vēstnesis vārdus, kam vajag zināmus darīt" (Sālamans māc. 10:20). Jēzus teica: "Nekas nav apslēpts, kas nenāktu gaismā, un nekas nenotiek slepeni, kas netaptu zināms" (Marka 4:22).

Dievs pasargās tā cilvēka reputāciju un viņa kalpošanas darbu, kas dzīvo krusta tuvumā, nebēdājot par savu dzīvību. Visas debesis ir ieinteresētas tā Dieva kalpa lietā, kurš dzīvo ticības gaismā, visu netaisnību noliekot Kristus priekšā. Dievam ir tādi cilvēki, kuri izgājuši caur ugunīgām kārdināšanām un kuri savā izmisumā metušies Kristus glābjošās rokās, saņemot atbrīvošanu.

Tie ir tie, kas tagad ienīst grēku vairāk par visu. Viņi, piedzīvojuši grēka šausmas un verdzību, tagad nevar noskatīties bezdarbībā, ļaujot, lai citi iekrīt tajās pašās lamatās. Dzirdot kādu sludinātāju, varu vienmēr spriest, vai viņš ar savu grēku ir nogrimis nāvē un atkal augšāmcēlies uzvaras spēkā. Jordānas pusē ir tāda godība, neizteicams miers; un to varam redzēt tādā cilvēkā.

Dievs sodīja Dāvidu laulības pārkāpšanas dēļ

Es ticu, ka Dāvids apbēdināja Dieva sirdi vairāk kā jebkurš cits, ieskaitot Jūdu. Dievs mīlēja šo laipno, svēto dzejnieku un bija piešķīris viņam godības pilnu svaidījumu. Dievs deva Dāvidam labu vārdu viņa tautā,un arī pagānu tautās. Viņa vārds bija līdzvērtīgs taisnīgumam. Par viņa mīlestības pilno sirdi runāja debesīs, jo viņam bija dziļas ilgas pēc Dieva sirds. Viņa asaras Dieva acīs bija kā dimanti.

Bet šis Israēla svētais slēpa sevī tumšu noslēpumu. Viņš bija izdarījis laulības pārkāpumu ar skaisto Batsebu. Lai slēptu savu grēku, viņš pazemojās līdz meliem un slepkavībai, pavēlot viņas vīru nostādīt zem ienaidnieka iznīcinošās uguns. Pēc tam viņš mierīgi paņēma Batsebu savā namā sev par sievu. Viss bija

I..I1A, IJ/^uni r lf. 1VIU 1 no

smalki noklāts un neuzkrītošs, viņa noziegumu zināja tikai daži draugi.

Ir milzīga starpība starp Simsonu un Dāvidu. Simsonā bija "laulības pārkāpēja gars". Viņš nodevās savai kārībai bez jebkāda sirdsapziņas pārmetuma. Vienā vakarā viņš varēja izcīnīt lielu Dieva uzvaru un tūliņ pēc tam nodoties uzdzīvei ar izvirtuli. Tas bija viņa dzīves veids. Viņš mīlēja Dievu, bet viņam nebija nodoms atteikties no dzīves ar svešām sievām. Beidzot Dievam bija viņš jāapklusina, lai viņš nenestu vēl lielāku negodu Dieva Vārdam.

Dāvida laulības pārkāpšana bija "gadījums". Tas bija vienreizējs pārkāpums, izdarīts vājuma brīdī. Viņš ienīda laulības pārkāpšanu savās dziesmās, un vēstīs tautai viņš sauca pret to. Dāvids arī pēc sava grēka pastrādāšanas vienmēr dzinās pēc Dieva svētuma.

Protams, Dāvida grēks lika debesīm raudāt. Kad Sauls krita, Dāvids vaimanāja: "Ak, ka ir krituši varoņi…ari Saula vairogs, ko neviens vairs nesvaidīs ar eļļu" (2.Samuēla 1:19,21). Es ticu, ks Dāvida grēks lika eņģeļiem raudāt: "Ak, ka šie varoņi ir krituši cīņas karstuma! Tavs krāšņums, ak Israel, ir kritis Tavos kalnos, ak kā ir krituši varoņi!" (2.Samuēla 1:25,19)

Batseba vēl sēdēja Dieva nama solā. Viņa nebija izkrāsotā ielu staigule Delila. Tāda bezdievīga sieviete nebūtu iekārdinājusi dievbijīgo Dāvidu. Batseba bija uzticīga sieva savam vīram Dieva armijā. Viņa acīmredzot bija sieviete, kura piekopa jūdu rituālus, kurā bija Sālamana gēni. Sālamans nekad nebūtu kļuvis par tādu Dieva vīru bez savas dievbijīgās mātes mantojuma.

Kādas neiedomājamas sekas var būt tam, kad dievbijīgs vīrs un garīga sieviete tuvojas savās dvēselēs. Dāvids sarunājās ar Batsebu,pēc tam viņš juta viņas pievilcību. Abigaila, viņa sieva, ari bija skaista. Tomēr viņai vajadzēja būt daiļākai par Abigailu. Kas savādāk liktu Dāvidam riskēt ar viņa valsti? Viņš redzēja Batsebā Dievu. Viņa runāja kā neviena cita, ko viņš pazina. Viņa tāpat mīlēja Dievu, tāpat juta līdzi cietējiem. Viņa nebija materiāliste kā citas sievietes, viņa bija tīra un nevainīga. Viņā bija liels miers un dabiskums. Dāvidam bija tā, it kā viņš Batsebu pazītu visu mūžu. Gulēt ar viņu likās pareizi, pat garīgi. Viņš, bez šaubām, domāja, ka Dievs vedis Batsebu viņa dzīvē, lai viņš kļūtu labāks Dieva vīrs. Tas likās pareizi, jo viņš sirdī nejuta, ka būtu sarūgtinājis Dievu.

Batsebu apbūra Dāvida reputācija un viņa mīlestība uz Dievu. Varbūt viņa domāja, ka Dāvids nevar darīt neko ļauno. Nav minēts par kādu protestu no viņas puses. Bet viņa arī nepavedināja Dāvidu. Tikai tad, kad tie bija atklājuši viens otram savu dvēseli, viņa palika domājot: "Viņš ir Dieva vīrs, neviens nepazīst viņu labāk kā es. Viņa asaras aizskāra mani. Neviens nezina, ko viņš ir pārcietis. Es skāru viņā to, ko neviens nav skāris. Es uzticu viņam savu dzīvību. Es varu palīdzēt viņam kļūt par labāku vadītāju. Mēs gan saprotam, kas notiek, bet Dievs izvedīs mūs visam cauri."

Kā es zinu, ka šīs lietas tā patiesi notika? Tāpēc, ka cilvēka daba nekad nemainās. Dāvids un Batseba teica un darīja to pašu, ko laulības pārkāpēji saka un domā arī šodien. Tā pati rotaļa nekad nemainās. Apvainojumi, meli, visa apklāšana un krišana pieder pie tās pašas kategorijas.

Daudzi sludinātāji, kuriem bijuši tādi piedzīvojumi, saka: "Mani pievilka sievietes garīgums, mēs jutāmies garīgi tik vienoti, un tas notika vienkārši negaidīti; tas bija vairāk garīgi, nekā fiziski." Man tomēr jārunā ar laulības pārkāpēju, kas nav pārliecināts, ka viņa attiecības ir vairāk garīgas nekā fiziskas. Daži lūdz un lasa kopā Bībeli cerībā pamudināt vienam otru iet dziļāk Dieva Vārda atziņā. Tas kaut kā atvieglo sirdsapziņu.

"Ko Dāvids darīja, nepatika tam Kungam" (2. Samuēla 11:12)

"Nepatika tam Kungam"cik bijājama doma! Cik nepareizi, ja skatāmies pāri Dieva sodībai laikā, kad Batseba kļuva ķēņiniene un dzemdēja Sālamanu. Taisnība, ka šai vārdā izteikta cerība uz Dieva žēlastību. Bet pārāk daudzi domā sevī: "Sekas nevar būt pārāk ļaunas. Pēc visa tā Dievs piedeva Dāvidam, atļāva palikt viņam par ķēniņu un kļūt par Kristus sēklu."

Vai Dievs sodīja viņu par laulības pārkāpumu? Notika traģēdijamira viņu nelikumīgais bērns. "Tas Kungs sita to bērnu, ka tas palika uz nāvi slims" (2.Samuēla 12:15). Nabaga Batseba, viņa cieta visvairāk. Viņa zaudēja savu jaunības draugu, savu mīļo bērnu un izjuta lielus pārmetumus. Daudzi Dieva vīri domā tikai par savām ciešanām, kas ir sekas viņu laulības pārkāpšanai, aizmirstot tās sāpes, ko nodarījuši otram.

Tāds pārkāpums "dod iemeslu ari ienaidniekiem Viņu zaimot" (2.Samuēla 12:14). Tas liek "nākt nelaimei no pašu nama" (2.Samuēla 12:11). Viņš tiks apkaunots publiski. Dievs teica viņam: "Ko tu esi darījis slepeni, to Es atdarīšu visa Israēla priekša un mirdzošas saules gaismā.1 " (2.Samuēla 12:12)

Dievs pasludināja laulības pārkāpšanu kā grēku pret to Kungu, Viņa baušļu pārkāpšanu, paša Dieva pārkāpšanu (Skat. 2.Samuēla 12:9,10,13). Es ticu, ka Dāvids atrada piedošanu un atjaunošanos, jo atklāja, ka viņa grēks bija "grēks pret To Kungu" . Viņš nebija grēkojis tikai pret savu ģimeni, pret Dieva ļaudīm un pret sabiedrību, bet tas bija grēks pret Dievu. Par to šausminājās viņa dvēsele. Viņš bēdājās ne tāpēc, ka viņa grēks ir atklāts, bet tāpēc, ka grēkojis pret savu mīļo Kungu.

Dieva draudi par ļaunumu, kas nāks no Dāvida paša nama, aprakstīti nākošajā nodaļā. Amons, viņa mazdēls, piesmēja viņa mazmeitu Tamāru (2.Samuēla 13). Absaloms, viņa mīļais dēls, sacēlās pret viņu un apdraudēja viņa dzīvību. Absaloms tika nonāvēts, un Dāvids bija bezgalīgās sērās par viņu: "Mans dēls Absalom! Manu dēliņ! Mans dēts Absalom! Kaut jel kads būtu man ļāvis mirt tavā vietā! Ak Absalom, manu dēliņ! Mans dels.r ' (2.Samuēla 19:1)

Lai redzamais tevi nepieviļ

Dieva svētie, neskatieties uz lietām savām redzamajām acīm. Dieva kalpi pazemo savas sievas, tad atrod jaunas sievas un turpina baudīt Dieva svētības! Nē! Jūs neredzat vai nedzirdat par Dieva sodu. Jūs nekā nezināt par bezmiega naktīm, izmisumu un bēdām, kas tos pārņem. Dzīvot zem Dievas dusmām ir nasta, ko tikai daži spēj izturēt. Aizvērtas debesis un kalpošana miesā atstāj zīmi cilvēkos. Mazpamazām viņu iespaids izzūd. Cilvēki par viņiem var smaidīt, cieņa ir pazaudēta. Tiem, kas dzīvo un sludina kā laulības pārkāpēji, sludina nāvi un nevis dzīvību. Viss, ko tie saka, pazūd viņu jauno darbu iespaidā. Viņus var dzirdēt ar ausīm un nevis ar sirdi.

Spēku atnes vienīgi tā vēsts, kas nāk no skaidras sirds un tīrām rokām. Viss cits ir šķindošs varš un skanošs zvārgulis. Dievs nerunās uz vīrieti vai sievieti, kas dzīvo grēkā. Viņš aizslēdz debesis tiem, kuri pārkāpj Viņa baušļus. Pēc tam tas, ko tie sludina, nāk no viņu pašu sirdīm un prāta. Tiem nav degoši vārdi no Dieva, kas nospiestu cilvēkus uz ceļiem. Viņi nevar pamodināt sirdīs Dieva bijību. Viņu pērkondimdošos vārdus apklusina viņu grēcīgā dzīve.

Ja arī mēs nestaigājam ar kārību pilnām acīm un nedomājam ļaunusātans tomēr arvien izlieto mūsu mazāko modrības trūkumu, lai ievilinātu mūs neatļautās attiecībās. Tādas attiecības, kuras pamatojam ar to, ka tas nāk mums par labu, var turpināties gadiem. Abi var pamudināt viens otru vairāk lūgt un iet dziļāk Tai Kungā, bet tomēr tas ir grēks!

Tavs partneris to zin. Tiek uzcelta savāda siena, un to nespēj noārdīt nekas cits kā tikai godīgums. Kaut kas tevi attur, tu zini, ka kaut kas ir nepareizi.

Dieva vīrs var stāvēt kancelē un spēcīgi sludināt, bet vēlāk veltīt savu laiku un sirdi attiecībām, kas ārda viņa laulības dzīvi. Ja viņš ir īsts Dieva vīrs, tad viņu pārņem nožēlas jūtas par to, ko viņš darījis. Viņš saprot, ka viņa sirds iet nepareizā virzienā, ka sātans grib novērst viņu no kalpošanas ceļa. Viņš sauc uz Dievu atbrīvot viņu no šiem sātana valgiem. Viņam stipri jācīnās lūgšanā Dieva priekšā, jo grēcīgā pievilcība ir laidusi dvēselē dziļas saknes! Kāds asaru okeāns viņam jāizlej sirds bēdās, jo, liekas, nav izejas.

Savas dvēseles dziļumos viņš dzird saucienu: "Tu esi muļķis! Tu esi sludinājis pret sevi pašu! Tu esi pieķerts kā narkomans! Tu sludināji brīvību no grēka, bet tu esi pats verdzībā. Melis!"

Ir pastāvīgas bailes no grēka atklāšanās un sliktāk par visu, bailes par to, ka viņš apkaunojis Dieva Vārdu. Ir bailes dzīvi nobeigt kā Simsonam, saņemot Dieva spriedumunāvi.

Dieva vīrs, kurš ir iepinies tādā tīklā, sauks lūgšanā uz Dievu dot viņam atkal sirds šķīstību. Viņš ilgosies pēc dienas, kad varēs atkal lūkoties Dieva vaigā un uz cilvēkiem, un teikt: "Esmu šķīsts! Esmu brīvs!"

Ak, cik daudz lauztu solījumu, cik melu! Kas liekas kā uzvara galā izrādās zaudējums! Kad cilvēks domā, ka ļaunais ir uzvarēts, tas atgriežas ar vēl lielāku spēku. Tikai īstā nāve pie krusta var atbrīvot no stiprā tvēriena.

Dažs labs Dieva vīrs ir nācis tādā veidā pie krustasalauzts, bezspēcīgs, kas lauzis visus solījumus, kas apbēdinājis Dievu, kalpojot Viņam ar meliem. Šo krīzi viņa dzīvē Dievs ir izlietojis, velkot viņu pie sevis, uzmudinot viņu jaunai dzīvei un brīvībai!

Bez pilnīgas nāves uz krusta nav iespējama pilnīga brīvība no laulības pārkāpšanas pievilcības. Izraudi asaru upes, mēģini nogalināt pats sevi, centies darīt visu iespējamotas nebūs mainījies. Un vēlāk tas uznīcinās jūs abus. Tu iesi atpakaļ pie tās; tevi tur vadīs tava dzīvā un pagātnē sniedzošā atmiņa.

Pieņem manu brīdinājumu, Dieva vīrs! Tu neesi brīvs no šī grēka.

Neviens neizbēgs Dieva sodam par laulības pārkāpšanu un šķiršanos

Laulības pārkāpšana un šķiršanās pie Dieva ļaudīm mūsu laikos ir parasta lieta. Esmu sludinājis baznīcās, kur viena trešdaļa vai puse draudzes bija šķīrušies, daži pat divas un trīs reizes.

Dievs redz, par ko mēs baidāmies runāt skaļi un domāt. Viņš redz katastrofālo neuzticību, kas draud izpostīt kristiešu ģimenes, sirdssāpes un bēdas, kas posta draudzes visā zemē.

Ja nav Dieva pravieša kancelē, kurš atklātu viņiem Dieva nosodījumu attiecībā uz šķiršanos, ja nav neviena, kas viņiem atklātu patiesību par šķiršanās sekām un Dieva sodībutad nav brīnums, ka pastāv tik vieglas attiecības laulāto starpā.

Es ticu Dieva žēlastībai, bet ticu arī Dieva valdīšanai. Šķirtie var saņemt piedošanu, par to nav šaubu. Bet kas viņiem pateiks, ka tiem jāpadodas Dieva valdīšanai? Zinu dažus mācītājus, kuri sludinājuši par šķiršanās grēku.

Tā bija žēlastība, kas apģērba Ādamu, bet tā bija Dieva valdīšana, kas viņu izdzina no Ēdenes dārza. Ādama tērps no ādām bija Dieva žēlastības pierādījums, bet savu dusmu zobena vicināšanaDieva valdīšanas akts. Kāpēc Dievs izdzina cilvēku no dārza, lai tas nonāktu nākotnes mokās? Žēlastība piedod, bet Dievs valda. Ād amam bija p ilnīg i piedots , het viņa grēks radīja šausmīgu s rezultātus. Viņa vaina bija atņemta, bet ne sviedri no viņa pieres. Viņam tika piedots, bet viņš tika sūtīts strādāt ērkšķos un dadžos. Dievs pilnīgi piedod, bet, kas sēts, tas ir jāpļauj.

Mozus mute runāja nenoteikti un Dieva taisnīgums neļāva viņam ieiet Apsolītajā Zemē. Dieva mīlestība un žēlastība aizveda viņu uz Pisgahu un maigi apglabāja zemē, bet viņš nekad nenonāca Kānaānas pilnībā.

Dāvids krita apžilbinošas kārības brīdī. Dieva žēlastība pasludināja viņam: "Tas Kungs ir atņēmis tavu grēku" (2.Samuēla 12:13). Tā bija pilnīga žēlastība, viņam bija patiesi piedots! Bet Dieva valdīšanas riteņi griezās, un Viņa sodības zobens bija izvilkts. Bērns mira, Absaloms cēlās pret viņu, Tamāra piesmieta, Dāvids tika dzīts pāri kalniem kā bēglis.

Mums tiek atklāta Dieva valdīšana, bet par to šodien daudzi nesludina. Mums tiek atklāta tikai Dieva mīlestība un Viņa žēlastība. Dievs ir labsirdīgs, parādot žēlastību tūkstošiem, piedodot pārkāpumus un grēkus. Bet Viņš arī pasludina, ka piemeklēs tēvu netaisnību un pārkāpumus pie bērniem un bērnu bērniem, līdz trešajai un ceturtajai paaudzei (skat. 2.Mozus 34:6,7).

Dziļa garīga sabrukuma laikā Svētais Gars aicina savus ļaudis, lai tie drosmīgi un krasi uzstājas pret netikumību. Ezra bija tik ļoti satriekts par Jūdas un Jeruzālemes noziegumiem, ka viņš izsaucās: "Mans Dievs, es kaunos un bīstos pacelt savu vaigu uz Tevi, mans Dievs, jo mūsu noziegumi ir auguši pāri mūsu galvām un mūsu vainas sniedzas līdz debesim" (Ezras 9:16).

Ezra redzēja negantību Dieva namā visā zemē. Dieva izredzētā tauta biedrojās ar pasauli, ar pagānu tautām. Pat priesteri un Ievīti neturējās nošķirti. Viņi šķīrās, kad tiem patika, un neviena balss necēlās protestam. Viņi precējās no jauna ar tiem, ar ko Dievs bija aizliedzis precēties.

Ezra netuvojās viņiem līdzjūtībā un pacietībā bet viņš "saplēsa savas drebes un mēteli un plūca matus no savas galvas un bardas un sēdēja iztrūcies" (Ezra 9:13). Šis mīļais Dieva vīrs krita uz ceļiem un lūdza Dievu, lai viņi nožēlo grēkus un saņem žēlastību: "…viņšneēda maizi un nedzēra ūdeni, jo viņš sēroja par tautas grēcigo rīcību" (Ezras 10:6).

Kā ir ar mūsu draudzēm attiecībā uz šķiršanos? Vai tagad ir laiks būt iecietīgiem tur, kur Dievs parāda neiecietību un naidu? Kur ir tie, kas līdz ar Dievu bēdājās par atkritušajiem un krāpniekiem, kas ārda ģimenes pavardu? Katram īstam Dieva cilvēkam vajadzētu krist uz savu vaigu un saukt kā Ezram, bēdājoties par ļaunumu, kas nāks pār Dieva ļaudīm, ja tie nenožēlos un neatgriezīsies.

Ezra pieprasīja, lai tiktu pielietoti radikāli līdzekļi, lai atjaunotu taisnīgumu. Viņš teica pārkāpējiem: "Jūs esat lauzuši uzticību un apprecējuši svešas sievas, lai palielinatu lsraēla vainu" (Ezras 10:10). Dažiem no šīm svešām sievām bija bērni un tām bija ģimenes. Bet Ezra nāca ar prasību, lai vīri šķiras no svešajām sievām (Ezras 10:11). Viņi lūdza laiku, lai spētu paklausīt Dievam, "jo daudzi noziegušies šai lietā" (Ezras 10:13). Tam sekoja liela tautas nošķiršanās, tur notika radikāla novēršanās no ļauniem ceļiem pie Dieva likumiem un Viņa labvēlības. Tādā veidā tauta novērsa Dieva dusmas.

Ja mēs būtu Ezras vietā, vai mēs būtu atvērušies līdzjūtībai? Mēs būtu teikuši"bērnu dēļ lai lietas paliek kā bijušas. Dievs ir labs un žēlīgs. Bērnu labklājība ir svarīgāka kā grēks. Dievs taču nav tāds."

Mēs būtu apvainojuši savus mīļos draugus. Mēs būtu apvainojuši cienījamus draudzes locekļus.

Dievs bija mīlestības Dievs Vecajā Derībā, un Viņš ir tāds pat mīlestības Dievs arī šodien. Dieva radikālā pavēle par šķiršanos Ezras laikā bija Dieva patiesākās mīlestības izpausmes veids. Viņš gribēja izglābt atlikumu no galīgas iznīcināšanas (lasi Ezras 9:8).

Tas nozīmē, ka nav jābūt iecietīgiem ar grēku un Dievam nepaklausīgiem. Tas nozīmē, ka par svētumu un Dieva bijāšanu droši jāstāv sardzē. Es vainoju draudžu sludinātājus, kad no kanceles nenāk nosodoši vārdi pret šķiršanos. Ja dažiem no mūsu populārāko grāmatu rakstītājiem ir sievas un tie precas no jauna bez jebkāda pamata, vai tad ir kāds brīnums, ka tas iespaido jaunus kristiešus viņu domās par šķiršanos?

Mums vajadzētu pietikt ar to, ka Dievs saka, ka Viņš ienīst šķiršanos. Kur attiecībā uz laulību vajadzētu stingri turēties pie Dieva svētā Vārda, cilvēki novirzās sāņus.

Dievs mani ir noteikti brīdinājis nenest piekāpīgu vēsti par šķiršanos. Es izjūtu, kādas sāpes un vientulību pārcieš ģimenē laulības pārkāpšanas dēļ pamestie, un arī to, cik vainīgi jūtas no jauna apprecējušies laulātie, kuri tomēr ir nodevušies Tam Kungam. Sludinot viņiem mīlestību, cerību un piedošanu, daudzi citi, kuri arī bija nodomājuši šķirties, saņēma jaunu apmierinājumu un spēku dzīvot tālāk. Viņiem radās doma" Varbūt nav pareizi, bet es tomēr gribu mesties Tā Kunga žēlastības ro kās. Citi atraduši mieru, es ari to iegūšu!"

Neesmu saņēmis visas atbildes, bet zinu no Dieva, kas tās nāks. Tic kristieši, kuri ir brīdināti, bet pilnīgi ignorē Dieva naidu pret šķiršanoskuri mēģina attaisnot savu ļauno darbunekad neatradīs mieru Dievā. Viņu jaunās laulības nesīs tiem vēl vairāk posta un nelaimes. Dieva svētības neatgriezīsies, un tas, ko tie domāja saņemam kā atbildi uz viņu vajadzībām, izrādīsies kā dadzis vinu miesā.

Mans nolūks nav ar šo grāmatu nosodīt šķirto laulību upurus, kuri atkal precējušies un meklē To Kungu; es ari nenolieku pie zemes sludinātājus, kuri ir tādu situāciju upuri. Dievs pats zina, kā nevainīgos aizsargāt, godāt un darīt derīgus. Dievs ir ļoti žēlsirdīgs pret tiem, kas nožēlo grēkus. Mans dievišķais nolūks iriedvest Dieva bijību to sirdīs, kuri domā, ka viņi var iet un darīt paši pēc sava prāta, mainot sev citu draugutie cietis Svētā Dieva dusmības sodu. Viņa dusmas pret šādiem pārkāpējiem ir jau iedegušās draudzēs, un drīz tās būs redzamas visiem. Kā Viņš teica Dāvidam, Viņš saka arī mums: "Tu esi to darījis slepeni, bet šis sods bus redzams visai pasaulei".

Lai Dievs mums dod Evaņģēlija sludinātājus, kuri izbeigtu Dieva priekšā noniecināt cilvēku vājības un mācītos saprast Dieva sirdi,tad tie gribēs būt kā starpnieki un glābt savu tautu no viņas grēkiem.

Dievs, dod mums svētu bijību un godbijību attiecībā pret Tavu dievišķo valdīšanu un taisnīgo tiesu!

3. nodaļa "Mani ļaudis kalpo elkiem

Un tie kalpoja elkiem… un sekoja apkartējo pagānu tautu paraugam. (2.Ķēniņu 17:12a, 15b)

Pasaule ir tuvu sadegšanai, un viņas pamati grīļojas no Visuvarenā Dieva rokas, bet kristieši bezrūpīgi sēž sava elkatelevizora priekšā, izšķērdējot savu laiku. Kā sātans un viņa elles pulki priecājas, redzot skatu, ka miljoniem kristiešu sēž pie babiloniešu muļķu kastes, zaudējot savu dedzību debesu Dieva lietās!

Ar televīzijas palīdzību sātanam izdodas labāk sasniegt savu mērķi nekā ar kādu citu dēmonisku izgudrojumu. Caur šo runājošo elku viņš var sasniegt to pašu, ko viņš sasniedza Ēdenē. Viņš atkal kārdina un vilina ar tiem pašiem trim pavedējiem: dzīves lepnību, acu kārību, miesas kārību. Televīzija sniedz visus šos trīs kārdinājumus.

Pirms 25 gadiem televīzija bija diezgan nevainīga un nekaitīga. Tad vēl bija godā augsts morāles standarts. Katra diena tika noslēgta ar Dieva Vārdu un lūgšanu. Tas nenesa ļaudīm nekādu nosodījumu, izņemot zaudēto laiku. Ar gadiem viss ir mainījies, un televīzijai vairs nav augstu morāles standartu, piemērotu cilvēkam, kas nodevies Jēzum Kristum.

Tagad televīzijas laicīgās pārraides kontrolē pasaules un antikrista gars. "Jo viss, kas ir pasaulēmiesas kārums, acu kārums un dzīves lepnībatas nav no Tēva, bet ir no pasaules" (l.Jāņa 2:16). Bet, kas mīl pasauli un viņas lietas, "viņa nav Tēva mīlestības" (l.Jāņa 2:15).

Dievs ir licis manā sirdi, lai bazūnēju pret visiem elkiem Dieva bērnu dzīvē un mājās, līdz kamēr ikviens no mums varēs teikt: "Es centīšos palikt uz nenoziedzibas ceļa… es staigāšu ar skaidru sirdi Tavā namā''' (Psalms 101:2). Dažs, lasot šo nodaļu, var teikt: "Es nezināju, ka televīzija ir kļuvusi par tik ļaunu elku, es nezināju, ka tas ir kļuvis par sātana spēcīgāko ieroci pret Dieva ļaudīm un draudzi."

Uzvarētājiem vajadzētu steidzīgi atmest šo negantību un bēgt no sātana šausmīgajiem valgiem. Jā, īstais Jēzus sekotājs skaidri dzird Tā Kunga Vārdu pret šiem elkiem, viņam vajag paklausīt un šķīstīties no grēka. No otras puses, liela daļa kristiešu un mācītāju smiesies par to. Viņi pieķersies Pāvila vārdiem, ka elki jau nav nekas, bet atteiksies uzklausīt Pāvila biedinošos vārdus par "dēmoniskiem gariem", kas stāv aiz šiem elkiem.

Šī vēsts ir tikai tiem, kas bīstas no Dieva Vārda, un īstiem ticīgiem, kuri atvērti Svētā Gara ietekmei. Svētais Gars tieši mūsu laikā pārliecina Viņa miesu par garīgu laulības pārkāpšanu ar šo tehnisko elku un visiem citiem piedāvātiem elkiem. Tūkstošiem Dievam nodevušos kristiešu izjutuši Svētā Gara pārmetumu šī nolādētā elka dēļ savās mājās un ir paklausījuši Gara mājienam atbrīvoties no tā. Tas ir aizgājis no manas mājas, un man ir iekšējs pamudinājums teikt, ko Dieva Vārds man saka par Viņa nepatiku pret to. Patiešām, Kristus līgavai nav sevi jāapgāna ar tādu nešķīstību.

Es ticu, ka laicīgo televīzijas pārraidi sātans pārņēmis pilnīgi savā īpašumā un tā kļuvusi par viņa spēcīgāko cietoksni. Es ticu, ka visas televīzijas laicīgās programmas pārvalda dēmoniskas varas un spēki.

Sodomieši namā

Kad biju lūgšanā par šo vēsti, dzirdēju, ka manās garīgās ausīs skanēja vārdi"Sodomieši ir nama". Es zināju, ka Dievs runā uz mani par televīzijas ļaunumu. Atcerējos par Latu un eņģeļiem, kurus viņš uzņēma pie sevis pa nakti. Sodomieši no visas pilsētas pulcējās ap viņa namu, mēģinot uzlauzt durvis, lai uzbruktu eņģeļiem, bet eņģeliskā būtne darīja aklas viņu acis un tie netika iekšā.

Bet sodomieši tagad ir mūsu mājās un mēs esam tie, kuri ir padarīti akli. Homoseksuāli aktieri un pārraižu rīkotāji rāda visu ļaunumu mūsu acu priekšā un, vai jūs tam piekrītat vai nē, visi, kas jūsu namā to redz, ir zem sodomiešu dēmoniskā iespaida.

Daži aizrāda, ka varas darbi televīzijā nav galvenais. Es saku, ka ir gan. Dievs ienīst varas darbus. Reiz Viņš tādēļ iznīcināja iedzīvotājus zemes virsū. "'Tad Dievs sacīja Noam: "Es esmu nolēmis pie sevi darīt galu visai radībai, jo zeme ir pilna varas darbu, ko tie dara, tadeļ Es viņus izdeldēšu no zemes virsas"" (1.Mozus 6:13).

Pār šo tautu nāks neticami varas darbi. Neviens negrib ticēt, ka tie varētu būt tik ļauni. Jau tagad varam pa televīziju redzēt aizvien pieaugošus varas darbus. Agrāk cīnītāji netika demonstrējuši asinis, bet tagad aktieri saņem lielu naudu par saduršanos līdz asinīm. Tūkstošiem cilvēku noskatās, kā viņi vārtās asinīs. Tagad to rāda pa televīziju un tūkstošiem amerikāņu kļūst asinskārīgi. Esam jau tuvu Romas garam ar lauvām, gladiatoriem un asins izliešanu.

Bezgalīgās vardarbības dēļ ir iedegušās Dieva dusmas. Kā Tas Kungs var sūtīt savu Garu pār kristiešiem, kuri dod savu kluso piekrišanu, to skatoties?

Dievs runāja par to uz mani ļoti spēcīgi, kamēr vēl šis elks bija manā namā. Kad noskatījos kādu vardarbību, kur pieci cilvēki dūra un kropļoja sesto, Svētais Gars nāca pār mani, izsaucot drebuļus. Dzirdēju, ka Viņš man ļoti noteikti saka, ka Viņa svaidījums nepaliks vairs uz manis, ja es turpināšu skatītieska man televīzija jāuzskata kā dzīvs elks un ka man televizors ir jāizmet no nama uz visiem laikiem. Man tika teikts, ka man vairs nebūs pilnīgas atklāsmes, nebūs atvērtas debesis, nebūs turpmākas svaidīšanas, nepiepildīsies pilnībā Viņa prāts, ja nepaklausīšu un turpināšu šķiest dārgo laiku šī elles šķirsta priekšā. Tajā dienā, kad paklausīju un izmetu televizoru, es kritu uz sava vaiga Dieva priekšā un tikai raudāju. Tā bija godlbas pilna atbrīvošana! Sapratu, cik šausmīgi mani bija turējušas šīs sātana cilpas. Tās saista vēl daudzus kristiešus!

Tagad brīdinu kristiešus no televīzijas, bet lielākā viņu daļa atrod, ka tas ir neiespējami. Kā ir ar tevi? Redzu, ka daudzi atrodas tās varā. Varu tikai raudāt par viņu aklību. Pat tādi, kuri dziļi nodevušies Dievam, ir televīzijas verdzībā bet viņi negrib atzīties. Laiks ir pienācis, kad Svētais Gars atklās šī elka briesmas tik skaidri, ka neviens nevarēs sēdēt televizora priekšā un tajā pat laikā būt Kristus tuvumā.

Dievam nodevušies kristieši šodien piekrīt visampar tuvojošos sodību, par velna mūziku Dieva namā, laulības pārkāpšanu draudzē, par garīgās dzīves pamirumu pie Dieva ļaudīm, bet neviens lai neuzdrošinās aizskārt viņu dārgo televizoru. Līdzdalot ļaudīm šo vēsti par bazūnes saucienu, sev par nepatiku sapratu, ka televīzija kļuvusi par vienu no visiespaidīgākajiem faktoriem. Mani labākie draugi man saka: "Es zinu, ka tas, ko tu esi dzirdējis, ir no Tā Kunga. Izjūtu, ka Tas Kungs svaidījis šo brīdinājumu. Ir kāda zināma stīga, kas mani dziļi skar, bet, ka televīzija var kļūt par elkuto es nepieņemu. Tas ir kaut kas, kas Dievam jāsaka tev. Tā nav vēsts draudzei vai nenobriedušiem kristiešiem."

Redzot tik daudz īstu Dieva bērnu, kas tā aizstāv televīziju, tas mani biedē. Kādas mistikas tvērienā ir šis gadsimts? Kāpēc Jēzus Kristus pavēli ir tik grūti paklausīt? Tas man liek vēl jo vairāk saprast, ka Svētais Gars mani aicinājis brīdināt par šīm briesmām.

Mums atkal jādzird Jāņa Kristītāja caururbjošos vārdus: "Tad nu nesiet paliesus atgriešanās augļus" (Lūkas 3:8). Pāvils, žēlastības apustulis, sludināja to pašu: "Esmu sludinājis vispirms tiem, kas dzivo Damaskā, Jeruzalemē un visā jūdu zemē, kā ari pagāniem, lai tie nožēlo savus grēkus un atgriežas pie Dieva, un dara darbus, kas grēku nožēlas cienīgi" (Apustuļu d.26:20). Darbi mūs neglābj; tie ir žēlastības pierādījums.

Es ticu, ka katrs kristietis, kas lasa šo vēsti, drīz vien izšķirsies īstenot to; pretējā gadījumā viņš neiegūs Svētā Gara pilnību. Ecehiēls brīdināja: "lsraēla nama locekļi atkapušies no

Manis savu elku def (Ecechiela 14:5). To redzes katrs viens. Šīs parraides kļus tik ļaunas un samaitatas, ka pat miesīgi kristieši redzēs, ka tās vada sātana roka.

Lāsts un Dieva dusmas

"Israēla bērni pieskaras pie tā, kas ar lāstu bija nodots iznīcībai" (Jozuas 7:1).

Tieši pirms savas nāves Mozus brīdināja Israēla bērnus: "Neienes šadu negantību sava nama, ka tu pats netopi iznicināts tāpat kā tie, bet tie lai tev riebtin riebjas, un lai tu tos nicinātu savos sirds dziļumos, jo tie nes iznīcības lāstu" (5.Mozus 7:26).

Tādu pat brīdinājumu pirms došanās kaujā pie Jērikas Jozua deva Israēlam: "Tikai sargaities no tā, kas ir padots iznīcības lāstam, ka jus paši netopat par tādiem, kas ir izpostāmi, un ka jūs neņemat daļu sev un tā nepadarat ari Israēla nometni tādu, kas ir padota lāstam, un ka jūs to nenovedat postā" (Jozuas 6:18).

"Ahans… bija paņēmis no aizliegtā. Tad Tā Kunga dusmas iedegās pret Israēla berniem" (Jozuas 7:1). Viņš paņēma sev kādu babilonieša mēteli un divi simti sudraba seķeļu un zelta kausējamo stieni, kas svēra piecdesmit seķeļus. Viņš atzinās: "Es iekāroju šis lietas un tās paņemu, un redzi, tas ir paslēptas manas telts vidu" (Jozuas 7:21).

Kas ir šī nolādētā lieta, ko Dievs tā ienīst, ka Viņš pat tiesāja Israēlu par tās aizskāršanu? Dievs tā to ienīda, ka Viņš lika Israēlam bēgt ienaidnieku priekšā tikai tāpēc vien, ka viens vīrs bija šo nolādēto lietu aizskāris. Vai tas nebija tikai kāds mētelis un sudraba pāris simts dolāru vērtībā? Kas būtu tik nosodāms un nolādāms? Tas taču bija tas pats sudrabs un zelts, ar ko israēlieši tirgojās.

Tās nebija lietas pašas par sevi, bet svarīgi bija tas, ko tās pārstāvēja. Tās bija negantība tāpēc, ka viņas reprezentēja ļaunu garu un ļaunus, varmācīgus cilvēkus. Šīs lietas bija nolādētas tāpēc, ka tās pārstāvēja lielas kārdināšanas un draudēja graut Dieva ļaužu morāli. Tas bija tāpēc, ka Dievs gribēja, lai ļaudis visā ceļā būtu svēta, atdalīta tauta, kas nekārotu pēc tā, pēc kā ilgojās pagāni.

Esmu ļoti nopietns, kad lasu vārdus: "Tad Tā Kunga dusmas iedegās pret Israēla bērniem. Israels ir grēkojis un pārkāpis Manu derību, ko Es esmu tiem pavēlējis; viņi ir ari ņēmuši no tā, kas bija ar lāstu iznīcībai nolemts, viņi ir zaguši un ir melojuši un ir ielikuši paņemto starp saviem rīkiem" (Jozuas 7:1,11).

Nolādētās lietas dēļ israēliešu vidū tie nevarēja pastāvēt pret ienaidniekiem: "…bet tie saviem ienaidniekiem pagrieza muguru, jo tie paši ir kļuvuši nolādēti. Es turpmāk vairs nevarēšu būt ar jums, ja jūs neiznīcināsiet no sava vidus ar lāstu apkrauto" (Jozuas 7:12).

Šos pašus vārdus es dzirdēju no Dieva"Ja tev ir svarīgs Mans tuvums, ja tu gribi pastāvēt svētumā un ja tu gribi pastāvēt ienaidnieku priekšā, tad atbrīvojies no nolādētā elka tavā namā." Tāpēc atbrīvosimies no mūsu televizoriem. Bet ne jau atbrīvošanās no televizora var kādu izglābt. Es ticu, ka taisnošana nāk tikai caur ticību, nerunājot par pestīšanu. Atbrīvojoties no šī elka, atbrīvojamies no lielākā kavēkļa nākt pie pilnības Kristū un gūt godības pilnas atklāsmes no debesīm. Tas nav nekāds taisnības darbs un nevar neko pielikt Dieva žēlastībai. Tā ir vienkārši paklausība Dieva Vārdam.

Man pašam ir pilnīgi skaidrs, ka laicīgā televīzija ir negantība, lāsts kristiešu mājās. Tā ir negantība sātana gara dēļtas ir modernais Baāls. Tas nosēdina ticīgos zaimotāju pulkā. Mūsu skats tad vairs neredz Dieva godību, laulība un uzticība tur tiek noliktas otrā vietā reliģija un svētums tiek nozākāti. Sātana nolūks iriegūt visu pasauli, saistīt kristiešus un apsmiet visu, kas svēts. Kā mēs drīkstam uzņemt sevī to, kas apbēdina Svēto Garu? Vai netiksim sodīti par to?

Vai mēs to gribam pieņemt vai nē, esmu pilnīgi pārliecināts, ka laicīgā televīzija ir nonākusi tiešā sātana kontrolē un Dievs to pieļauj. Ja apzināmies Dieva dusmību un Svētais Gars mums liek no tā atbrīvotieslabāk būs, ja mēs paklausīsim. Domāju, ka mēs jau esam redzējuši televīzijas traģiskās sekas, pat kristiešu mājās. Šis bazūnes aicinājums ir Svētā Gara brīdinājums uzvarētājiem. Esmu tik pārliecināts, ka Dievs uzskata to par nolādētu, un tāpēc esmu iedrošināts teikt visiem uzvarētājiem"atbrīvojies no tā tagadcitādi Es (Svētais Gars) turpmāk vairs nevarēšu but ar jums" (Jozuas 7:12).

Dzirdu Garu sakām: "Celies augša! Šķisti tautu… Kaut kads lāsts ir tavā vidu par tevi, Israel; tu neesi spējīgs pastāvēt savu ienaidnieku priekša, kamēr tu neiznīcināsi šo lāstu no sava vidus" (Jozuas 7:13). Dievs to nosauca par "iznīcības lāstu" (Jozuas 7:15).

Zīmīgi, ka pravieši kalpošanu elkiem nosauc par iznīcību. Pravieši apraksta to kā lietas, "kas nevar palīdzēt" (Jeremijas 16:19). Viņi raud par Israēla kalpošanu elkiem. "Tie nesa kvēpināmos upurus, it īpaši visas augstieņu svētnīcās, gluži tāpat ka pagānu lautas, kuras tas Kungs bija aizdzinis, viņiem ienākot" (2.Ķēniņu 17:11-15).

Mēs vairs neesam zem bauslības lāsta, bet grēks un nepaklausība vienmēr jāsoda. Vienmēr vēl ir spēkā morāles likums, kuru nedrīkstam ignorēt. Sodība iesākas no Dieva nama. Tie, kam ir bijāšana pret Dieva Vārdu, dzird, ko Dievs saka šajā lietā.

Mūsu elki ir aizturējuši vēlo lietu

Tu apganiji zemi ar savu netiklību, izlaidību un ļaunprātību, Es tev aizturēju agro lietu un arī vēlais lietus nenolija. (Jeremijas 3:2,3)

Vēlais lietus jau līst no Vasarsvētkiem, bet no daudziem tas ir atturēts šinīs dienās viņu ļaunprātības un elku dēļ. Patiesi, uz daudziem lietus līst, bet lielākā daļa kristiešu mājas dzīvo sausumā. Straumes aizturētas garīgo elku dēļ.

Dievam sāp, ka Viņa bērni mirst no slāpēm, Viņa vēlēšanās ir liet uz sauso zemi pāri plūstošas straumes, ūdeņus, kuros var peldēt. Kristiešu mājām vienmēr vajadzētu baudīt Viņa maigo lietu, kas tos pilda visu dienu ar Svēto Garu, bet, diemžēl, daudzās mājās kluso mieru un labsajūtu traucē televizors. Mūsu draudzēm un mājām vajadzētu pāri plūst no dzīvā ūdens, kas nāk no Dieva troņa. Mums vajag dzert, lai varam nest dzīvību tur, kur valda sausums. Bet mēs nesaņemam vēlīno lietu, jo mūsu namā ir negantība. Mēs gan nākam Dieva priekšā, bet prāts vēl ir piesātināts ar pasaulīgo.

Šis lietus var tagad līt manā namā, jo nolādētā lieta ir prom. Lietus var no jauna līt pār manu sludināšanu. Manā dvēselē ieplūdusi dzīvā ūdens straume. Tas iesākās tai dienā, kad nogāzu visus elkus: laulības pārkāpšanu, nesvētu mūziku, televizoru un visus citus elkus, kam nav vērtības. Ticu Jesajas vārdiem: "Tad cilvēku lepnība tiks pazemota un viru augstprātība lauzta, Tas Kungs vienigi augsti stāvēs tam dienā" (Jesajas 2:17).

Reliģiozais pūlis sauks: "Tā ir bauslība!"

Kāds no maniem darba biedriem bija uzaudzināts tajos uzskatos, ka televīzija ir aizliegta. Viņam kā bērnam nebija pat atļauts iet skatīties to pie kaimiņiem. Viņš saka, ka viņam un viņa brāļiem bija jādzird daudz ļaunu vārdu par to, ka viņu tēvs tik "svēts". Viņi tika izsmieti un nozākāti.

Kad viņš apprecējās un viņam nāca bērni, viņš tiem apsolīja, ka viņiem būs televizors un ka viņiem nebūs jācieš, ka kāds tos apsmej. Bet tad Svētais Gars sāka runāt uz viņu, jo viņš novēroja spītīgu izturēšanos pie sava dēla un tādu rīcību, ko bija redzējis televīzijas pārraidēs.

Viņš atnāca pie manis tieši tad, kad rakstīju šo nodaļu. Ar asarām acīs viņš man jautāja: "Vai zini, no kuras puses nāca kritika, kad mēs bijām bērni?" "No ļaunā puses",es ātri atbildēju. "Nē, tā nāca no baznīcas ļaudīm, no koristiem un citiem draudzes locekļiem, kuri izsmēja manu tēvu."

Viņš tagad vairs neuztraucas. Dievs atbrīvojis viņu no visām bailēm; elks ir prom. Viņam ir cieņa pret savu mirušo tēvu. "Tēvs bija pareizā stāvoklī visu laiku," viņš saka.

No kuras puses nāks vislielākā kritika par šo nodaļu? Vai no liberāliem mācītājiem un draudzes locekļiem? Nē, tā nāks no evaņģēliskiem, vasarsvētku, baptistu mācītājiem, kuri uzskata visu par "atļautu". Viņi teiks: "Tas nav ļauns tikai tāpēc, ka viņš to saka. Tur ir daudz kas labs, lai no tā atteiktos. Autors grib uzspiest savu gribu visiem ticīgajiem."

Man tas neko nenozīmē, bet ir sāpīgi, ka neticīgie saka "āmen" un ticīgie smejas.

Pāvils saka, ka elks nav nekas un ka upura gaļa nav nekas, bet, ka nozīme ir garam, kas atrodas aiz visa tā. Tāpat TV pats par sevi nav nekas, tikai mēbelebet aiz tā ir gars, kas to atdzīvina, kas iespaido prātu uz ļaunu. Protams, Dieva cilvēks to ar garīgu spēku var uzvarēt, bet tam jābūt vērstam pret pazudušajiem un mans skatījums šeit nav obligāts.

Kā ar veciem un tiem, kuri nevar apmeklēt baznīcu?

Es nenosodu tos, kuri nevar iziet ārā, un vecos ļaudis, kuriem mācītāji un evaņģēlisti televīzijas pārraidēs sniedz garīgu spirdzinājumu. Daudziem, kuri nevar iet uz baznīcu, televīzijas pārraides dod cerības staru un bagātas svētības. Šai ziņā tomēr paceļas daži jautājumi. Kā tas bija pirms televīzijas rašanās? Aparāti kļuva pieejami apmēram pirms 30 gadiem. Vai Dievs ir tik nespēcīgs, ka Viņš nevarētu aizpildīt tukšumu? Vai esam aizmirsuši Viņa solījumu uzturēt mūs arī vecumā? "Es jūs nesīšu, kamēr jūs paliksiet sirmi, Es jūs nesīšu, un jūs izglābšu" (Jesajas 46:4).

Lūgšanas dzīvi mātēm nekas nav tā iznīcinājis kā televizors. Mīļās vecmāmiņas un vectētiņi, kuri mēdza lielu laiku pavadīt lūgšanā un aizlūgšanā, tagad baro savas dvēseles ar velna saslaukām.

Noskumstu, kad kristieši man saka: "Jūs taču nevarat visu laiku pavadīt lūgšanā, Bībeles lasīšanā un garīgu grāmatu lasīšanā. Katram ir vajadzīga atslodze." Tādas runas vienīgi

L11J.V n/\/.UlNl Kir. MU I JbS

atklāj, cik tālu esam no garīga ceļa. īstam lūdzējam nav labākas atslodzes, kā pavadīt dažas stundas pārdomās par Jēzus mīlestību, uzņemot sevī visu Viņa daiļumu. Kā gan Garā staigājošam Dieva bērnam tas var apnikt? Kas gan labāks veciem ļaudīm un tādiem, kas nevar kustēties? Vai nav labāk sastapties ar Mūžību, ja esam iegremdējušies Dieva Vārdā, nekā netīrajos pasaules ūdeņos?

Tu varbūt saki, ka man nav līdzjūtības pret veciem i i mazkustīgajiem un es tiem atņemu viņu pēdējo patīkamo laika kavētāju. Nē! Miljoniem vecu ļaužu jau ir pārgājuši mūžībā. Taču mīļā, vecā misionāre pēc piecdesmit gadu dvēseļu mantošanas dzīves tagad sēž stundām pie televizora bez mazākām garīgās dzīves pazīmēm. Viņas bērni noskumuši par to, ko tas nodarījis viņu dievbijīgajai mātei.

Mūsu domāšana samezglojas, mūsu morāle sabrūk. Es domāju, ka mūsu garīgais spēks nav spējīgs pastāvēt tādos apstākļos. Mēs ļaujamies laika garam, izejam uz kompromisiem. Jesaja saka: "Kas savu cerību liek uz nicīgām lietam, uz pelniem, to maldina viņa pieviltā sirds un apmātais prāts, ka viņš nenāk pie garīgas skaidrības, lai jautātu: "Vai tie nav maldi, uz. ko es paļaujos?"" (Jesajas 44:20)

Vai nav labāk, ja mēs veciem cilvēkiem nopērkam videoaparātu un iedodam videokasetes ar draudžu dievkalpojumu ierakstiem, kur piedalās ievērojami evaņģēlisti?

Bernu upurēšana

Tu ņēmi arī savus dēlus un meitas, ko tu Man d^em/leji. un upurēji tos tiem par barību. Vai tad vēl par maz tavas netikltlxis? (Ecechiela 16:20)

Menohs bija elku dievs, k.s bija uzstādīts Hinoma ielejā; tam elku pielūdzēji israēlieši upurēja savus jaunpiedzimušos bērnus. Tā vēderā bija ierīkots ceplis. Kad tas bija sakurināts līdz baltkvēlei, uz tēla izstieptajām rokām, kas kalpoja kā altāris, tika uzlikts bērns, ko aprija liesmas. Jeremija teica: "Tie upurēja Moloham, sadedzinādami savus dēlus un meitas, ko Es tiem nekad neesmu pavēlējis, un Man nevarēja ne prātā nākt, ka tie varētu darīt tādas šausmīgas negantības un pavedināt Jūdu uz apgrēcību" (Jeremijas 32:35).

Televīzija prasa bērnu upurus. Tā ir elles mute, kas aprij neskaitāmi daudz mūsu mīļo bērnu. Mēs atļaujam, lai uguns tos aprij. Pravietis Habakuks nosauca šos elkus par "memiem elkiem". "Ko tad līdz koka izgrieztais elka tels, ko veidojis izgriezējs, vai art izlieta neīstā dieva tels, uz ko gan paļaujas tā darinātājs, kaut art apzinadamies, ka viņš izveidojis tikai "mēmu tēlu"" (Habakuka 2:18). Angļu tulkojumā teikts "melu elki".

Arī pārraidēs tagad tiek tēlotas visādas šausmīgas pazemes būtnes, visādi pārdabisku spēku apsēsti cilvēki tēlo Dieva pretinieku. Biju šokēts, kad dzirdēju vienu no mazdēliem visā nopietnībā jautājam mātei: "Māmiņ, kam ir vairāk spēka: pārcilvēkam vai Jēzum?" Tas notika tad, kad vēl nebija izmests elks.

Skatoties uz šo tautu, redzu, ka jaunā paaudze ir pilnīgi samaitāta. Dzirdu, ka pravietis Jesaja sirdssāpēs izsaucas: "Es uzaudzinaju bērnus un iecēlu viņus dzīvē augsta sodā, bet viņi atkrita no Manis, Ixists šai grēcīgajai tautai, kas smagi noziegusies, šim ļaundaru dzimumam, šiem sabojātiem bērniem!" (Jcsajas 1:2,4). "Bet Israels tādas lietas nepazīst, Manai tautai nav par to nekādas izpratnes" (Jesajas 1:3).

Mēs esam pārāk akli, lai atzītu, ka esam savus bērnus sabojājuši; tagad vini staigā apknrt , i/nū-innļ tn, i r l: ih < Pravieša sūdzēšanās bija: "Dieva ļaudis neņem to pie sirds."

Tā turpini, māt, tēt. Lai Baāla elks uzrauga jūsu bērnus. Ls varu jums apsolīt, ka brīnums nenotiks un viņi izaugs sabojāti. Jūs esat atļāvuši viņu prātiem un garam peldēties ļaunuma jūrā. Neviens nevar palikt tīrs un nesabojāts pēc sēdēšanas pie ļaunuma galda. Pastāvīga televīzijas skatīšanās kļūst par ieradumu, ko gandrīz neiespējami pārtraukt. "Kad pamati grūst, ko darīs taisnais?" (Psalms 11:4)

Nesen lasījām virsrakstu kādā laikrakstā: "Māja deg, bet ģimene sēž istabā, pielipusi pie TV." Visi bija tā aizņemti ar skatīšanos, ka neviens neiedomājās izsaukt ugunsdzēsējus.

Kamēr cilvēks sasniedz 18 gadus, viņš ir skatījies televīziju 6 gadus, bet draudzi apmeklējis tikai 4 mēnešus. Un cilvēki man saka, ka tas nav elks!

Viena no varenākām nodaļām Svētajos Rakstos ir -"Bērni dievnamā kliedza un sauca: "Ozianna Davida Dēlam"" (Mateja 21:15). Bērni pazina un mīlēja Jēzu. Kāds skats! Pūlis bērnu vecajā templi, kuru bija apgānījuši pieaugušie naudas mijēji un zagļi, eņģeļiem līdzīgas bērnu sejiņas, kad tie pa celtām rokām sauca: "Gods lai Viņam! Ozianna! Viņš ir Tas Kungs!"

Pravietis Jesaja teica par Kristu: "No biezpiena un medus Viņš pārtika, kamēr Viņš prata ļaunu atmest un labu pieņemt" (Jesajas 7:15).

Kāds kontrasts, redzot mūsu kristiešu bērnus guļam uz grīdas šī riebīgā elka priekšā, uzņemt sevī to, kas aizmiglo viņu acis labajam, bet pievelk sliktajam. Mēs audzinām garīgus kropļus, ja sēžam bezrūpīgi blakus un atļaujam, ka viņu maigais prāts tiek morāliski apmāts. Nevar saskatīt citu iemeslu Kristus pravietiskajiem vārdiem: "Un bērni celsies pret vecākiem un viņus nonāvēs" (Marka 13:12), kā to, ka vecāki tos uzaudzinājuši garā, kur nav ne maiguma, ne līdzjūtības. Tieši to panāk televīzijapadarot ļaunus nevainīgus bērnus.

Kad Jēzus bija ceļā uz krustu, Viņš pagriezās pret sievu pūli, kas Viņam sekoja, un teica: "Jūs Jeruzalemes meitas, neraudat par Mani, bet raudiet pašas par sevi un par saviem berniem" (Lūkas 23:28).

M ums nav jāj i)1 "1 t'Mi par bezdievīgām tauIārrĻpiļ nākoš a jām paaudzēm, mums tieši tagad jālūdz pa mūsu pašu bērniem. Mu ms jāattur viņus no šī gadsimta elkiem. Vi ņi pietiekoši satiksies ar elli ārpus mājām. M ājānLbūt u jābūt kā^ svētnlcai^ vietai, k as dod atpūtu no gadsimta nemiera, lai tur būtu reāls Jēzus un SvētaisCiaļ5^_.

Mans uzdevums no Tā Kunga irbazūnēt un brīdināt vecākuskristiešus, ka viņi būs vainīgi pie ļaunuma, kas nāks pār viņu bērniem no elkatelevizora.

Mēs esam atstājuši Dzīvā Ūdens Avotu, lai dzertu no netīrām akām

Jo Mana tauta ir atļavusies divkārtēju grēku: tie atstājuši Mani, Dzīva Ūdens Avotu, un izrakuši sev akas, caurumainas akas, kas nepatur sevī ūdeni. (Jeremijas 2:13)

Cik piemērots ir Jeremijas jautājums nākošajā pantā: "Vai tad Izraēls ir vergs? Kādēļ tad viņš ir pamests izlaupīšanai?" (Jeremijas 2:14)

Vai iespējams, ka Dieva izvēlētā tauta var novērsties, atmest atspirdzinošo Dzīvā Ūdens Avotu, lai dzertu ūdeni no netīras, neveselību nesošas akas? Vai atmest ūdeni, ko Jēzus piedāvāja sievietei pie akas, ūdeni, kas mūžam apmierina slāpes, lai kavētos pie seklas akas, kur ir slimību baciļi?

Vai mēs neuzskatītu kā negudru tādu cilvēku, kurš iet garām artēziskai akai un noliecas, lai dzertu no netīras peļķes? Jā, to dara kristieši, uzņemot sevī televīzijas netīrumus. Vai tīrais ūdens, kas plūst jūsu mazajā lūgšanas kambarī, nav pietiekoši labs? Vai tev jāaptur šī tīrā ūdens plūšana tavā klusajā vietiņā, lai apmierinātu dvēseles slāpes pie netīrām akām? Cik daud z vairāk laika pavad ām, skatoties telev īziju, nekā, ajziūdzo Tpar savu ģi meni^ bērn iem. bojā ejošiem .cilvēkiem? Vai draudošās sodības laikā varam atļauties pavadīt laiku vieglprātīgi?

Kristus veras uz savu tautu svētdienas vakarā, uz miljoniem kristiešu, kas, ērti atsēdušies savu televizoni priekšā, dzer netīro ūdeni, un Viņam jāsarūgtinās. Ko gan citu mūsu Kristus, Aizlūdzējs, var teikt savam Tēvam, kā: "Mani ļaudis ir Mani, Dzīvā Ūdens Avotu, atstājuši. Viņi izvēlējušies dzert netīrību."

Mūsos attīstījusies apetīte pēc netīra ūdens. Negribam pielaist domu, ka visa mūsu miesa, dvēsele, prāts un gars ir stipri saindēti. Maz ir to, kuri tagad grib atnākt svētdienas vakarā uz garīgu sapulci. Baznīcām, ieskaitot baptistu un vasarsvētku draudžu lūgšanas namus, savus dievkalpojumus svētdienas vakaros jāslēdz. Ticīgie sēž mājās, barojot savas nemirstīgās dvēseles ar netīrumiem, kas nāk no elles. Dažu vēl var pievilkt ar mūzikas skaņām, bet baznīcas vairs nevar sacensties ar televīziju. Kur ir Dieva Vārda klausītāji? Mājāspavadot laiku pie tā, par ko debesīm jāraud! Neticami, ka viņiem nekad nepietiek šī saduļķotā ūdens, ka viņi nāk un dzer to atkal un atkal. Vai Dievs to atļaus; vai mēs par to tiksim sodīti?

Padomājiet, ko Dievs mums saka: "Maniem ļaudīm ar Mani nepietiek! Es vairāk neveldzēju viņu slāpes, viņi nav ar Mani apmierināti. Viņi ir atstūmuši Mani kā Avotu; viņi grib dzert citu ūdeni! Viņi ir pievērsušies miesas un acu kārībām un uz Mani vairāk neskatās!"

Beidzamajā lielajā svētku dienā Jēzus uzstājās un sauca: "Ja kam slāpst, tas lai nāk pie Manis un dzer!" (Jāņa 7:37) Viņš mācekļiem teica: "Manas asinis ir patiess dzēriens/" Pārdomāsim draudošo Pāvila brīdinājumu: "Jus nevarat dzert Tā Kunga kausu un ļauno garu kausu. Jus nevarat būt Ta Kunga galda un ļauno garu galda dalībnieki" (1.Korintiešiem 10:21).

Pāvils jautā: "Jeb vai gribam To Kungu izaicināt?" (1.Korintiešiem 10:22) Pāvils šeit atsaucas uz "draudzību ar elkiem" un runā par dzeršanu no velna kausa. Vai ir kāds, kurš mīl to Kungu Jēzu un kurš negribētu mest prom un atteikties no visa, kas apbēdina viņa mīļoto Kungu?

Tagad, skatoties atpakaļ, zinu, ka mans debesu Tēvs bija greizsirdīgs uz to laiku, ko nolaupīju Viņam un tik labprātīgi atdevu savam elkam. Viņš pacietīgi gaidīja uz mani, lai nāku Viņa tuvumā un sadraudzībā, bet es pavadīju laiku ar savu elku. Cik daudzi Dieva bērni tā laiski nesēž pie sava elka, baudot to, kas viņus dara garīgi trulus. Cik daudz vecāku pavada nedēļas nogali, vērojot sporta sacensības, jautrībuun atmetot sievas, bērnus un Dievu?

Jeremijas balsī izskan pārmetums par tādu biedrošanos ar elkiem:

"Priesteri neprasīja: Kur ir Tas Kungs? Bauslības sargi Mani nepazina, tautas vadītāji atkrita no Manis, pravieši sludināja Bcuila vārdā un sekoja elkiem, kas taču nevar palīdzēt" (Jeremijas 2:18).

Mācītāji nebēdājās par ļaunumu Dieva namā. Viņi neilgojās, lai Dieva namā atgrieztos godība un svētums. Neviens nejautāja: "Kur ir Dieva tuvums, Viņa spēks un Viņa darbi?"

Mācītāji grēkoja ar saviem elkiem tāpat kā Israēla tauta. Viņi sludināja bez vēsts no Dieva, būdami atkritēji savā sirdī. Viņiem bija nedzīvs vārds no tukša trauka. Mācītāji, kas pielipuši pie televizora, paliek sausi un tukši, viņu lūgšanas dzīve izsīkst. Garīgā nāve iestājas gan tam, kas ir uz kanceles, gan zālē.

Jeremija sacīja: "Un tu tomēr saki: es esmu nevainīgs! Viņa dusmas lai novēršas no manis! Redzi, Es tevi saukšu pie atbildības tieši šo tavu vardu dēļ, ka tu apgalvo: es neesmu grēkojusi!" (Jeremijas 2:35)

Mācītājs var stundām sēdēt un skatīties, ko rāda ļaunais, un teikt Dievam: "Esmu nevainīgs, neesmu grēkojis." Es to zinu, jo esmu to darījis pats un tā teicis Dievam gadiem. "Tur nav nekas grēcīgs, nekas kaitīgs, Dievs nedusmo,tā ir tikai atslodze, pārmaiņa." Stundām noskatīties sportu, kas ir daudzu elks, laupot Dievam dārgo laiku, nozīmē to, ka mēs zaudējam Dieva godības skatu. Tas nav brīnums, ka draudzes izmirst un tiek izravētas ar visām saknēm.

Mēs esam tādi pat kā Israēla bērnistūrgalvīgi, iedomīgi, gatavi darīt to, ko pagāni. Jeremija teica: "Redzi, Es likšu šai tautai piedauzības akmeņus ceļa, tevi un dēli klups kopa par tiem" (Jeremijas 6:21). Tas nozīmē, ka sātans mūs krāpj, liekot mums domāt, ka televīzija ir tikai atslodze, bet ne negantība.

Viens no lielākajiem šī elka lāstiem irpadarīt Kristus otro atnākšanu un nākamo sodību maznozīmīgu. Mēs esam tā saļ saistījušies ar sātanu, ka vairs neesam nopietni attiecībā uz ) jautājumu par iešanu mājās godībā. Mēs smejamies, kad mums ir jābūt nopietniem Dieva priekšā ar salauztu garu. Mēs smej jamies, domājot par priekšā stāvošo Dieva tiesu.

Šodien ir gandrīz neiespējami klaudzināt pie kristiešu sirdīm par Kristus otro atnākšanu. Brīdinājumi par Dieva dusmām tiek uzņemti ar smaidu. Mēs esam pārņemti ar šausmu,

ļaunuma un traģēdiju skatiem televīzijā. Tā visa vidū pasaules gals, Dieva tiesa pār grēka cilvēkuir tikai kārtējā briesmu aina. Nekas nav reāls, jo televīzija ir pārvērtusi dzīvi par fantāzijas valsti.

Dievam ir vajadzīgi bezbailīgi pravieši, kuri atgrieztu mūs realitātē. Dzīve nav televīzijas pārraides otrā sērija; nākošā sodība, kas nāks pār tautu, ir ļoti reāla.

Kā ir ar līdzsvaru?

Visur, kur eju, dzirdu iebildumu: "Televizoram jau ir slēdzis, varam to izslēgt katrā laikā. Mums jāmācās ieturēt līdzsvaru, nekļūsim taču fanātiski." Uzklausiet labi! Līdzsvars ir dalītām sirdīm. To pielieto remdeni kristieši, lai varēt turēties pie visāda veida elkiem. Kurš nospiež slēdzi? Kurš skatās tikai labo?

Es domāju, ka Dievs ienīst vārdu "līdzsvars", jo tas, ko Viņš tagad meklē, irizlēmība. Kodolieroču briesmas draudoši krājas pār mūsu tautu, kā varam būt nenoteikti mūsu kristieša stājā? Dievs aicina, lai esam noteikti, Svētā Gara apdvesti, kas, nometuši visus elkus, nāk pie Viņa svētā kalna tīrām rokām un tīrām sirdīm, kuri dzīvo atšķirti no pasaules un kuriem ir garīgs skats. Dievs grib, lai visi elki tiek salauzti.

Vēdera dievs un citi

Izbeigt kalpošanu vēderam! Ēdiens lai nekļūst mums pa elku. Izbeigt rijību un pārēšanos! Kristieši daudzreiz neredz, ka ēdiens ir viņu elks. Mēs esam kļuvuši par apsēstiem cilvēkiem, ar daudz lielāku noslieci uz ēšanu un dzeršanu nekā šķīstīšanos un sirds gatavošanu. Kauns! Līdzsvars? Aizmirstiet! Mums bez žēlastības jātiek galā ar šiem elkiem, kamēr vēl ir laiks.

Nost ar informācijas elku! Neatliek vairs laika Dieva Vārdam, jo visu laiku jāaplūdina prāts ar informāciju. Laikraksti, žurnāli, grāmatasjūtam vajadzību visu zināt, bet daudziem tas ir kļuvis par elku, ieskaitot mācītājus. Atbrīvojies no tā, atgriezies pie atklāsmes, pie dziedinošā Dieva Vārda.

Izbeidz aizvietot vienu elku ar citu. Redzu kristiešus, aizvietojot televīzijas elku ar ēšanas, filmu, sporta, atpūtas, rupju žurnālu un grāmatu elkiem. Viens no iemesliem, kāpēc Dievs vēlas tevi atbrīvot no televīzijas, ir tev dot laiku lūgšanai, Bībeles lasīšanai un garīgai pieaugšanai. Ja nepareizi izlietosi laiku, tu radīsi sev citu elku. Saglabā savu televizoru, ja negatavojies ietaupīto laiku izmantot lūgšanai un Dieva meklēšanai. Disciplinē seviturot savas domas Kunga Jēzus pakļautībā. Paliec Viņa Vārdā, kamēr tas kļūst tev par jaunu Grāmatukainēr no tā nesāk izplūst šķīstījošais spēks. Tiem, kuri ir Viņa tuvumā, televīzija nav vajadzīga. "Ko mcm vairs var nozīmēt tavi elka dievi?'''' (Hozejas 14:9)

Televīzijas evaņģēlisti

Un kā ir ar televīzijas evaņģēlistiem, kuriem vajadzīgi kristiešu ziedojumi, lai viņi varētu turpināt darbu? Visā pasaulē tiek atbalstīti misionāri, tomēr viņus nekad neredz televīzijā. Reti nākam ar viņiem sakarā, bet mēs viņus atbalstām, jo mūsu sirdis aicina to darīt. Mums tiek aicināts ticēt, ka televīzija evaņģelizē pazudušos. Ja tas ir tā, kāpēc gan man vajadzīgs mājās televizors?

Jeremija teica: "Vai tad var cilvēks sev darināt dievus? Tie taču nav isti dievi" (Jeremijas 16:20). Sātanam nepieder radioviļņi, kaut gan viņš tos lieto. Televīzija kļūst par šīs pasaules dievu tikai tad, kad to izmanto sātana gars. Pats par sevi tas ir tikai elektronisks brīnums, mēbele.

Iespējams, ka svaidīts mācītājs jeb evaņģēlists ar televīziju palīdzību manto nomaldījušos Kristum. Tādā veidā atgriezušies ļoti daudzi. Caur svaidījumu pasniegts evaņģēlijs televīziju var darīt par varenu evaņģelizācijas līdzekli. Te nav nekādas saskares ar elkiem, jo te darbojas Dievs un Viņa godība.

Ir vērts klausīties tos nedaudzos evaņģēlistus, kuri sludina, ka, lai atgrieztos, vajadzīgs nožēlot grēkus, un kuri uzrāda tautai grēkus. Taču tie, kuri izmanto televīziju kā upura trauku, visu laiku norādot uz kanāla ārkārtīgi dārgo samaksu, nevienam kristietim nebūtu jāatbalsta. Jāatbalsta tie misionāri, kuri aicina pie grēku nožēlošanas, bet viņu, par nožēlošanu, nav daudz. Man ir daži draugi no televīzijas evaņģēlistiem, kurus atbalstīt ļoti ieteicu.

Manās mājās nav televizora, jo pie manis nav jāevaņģelizē. Varu atbalstīt tos dažus, kuriem uzticos bez viņu programmas apskatīšanas. Es negribu piederēt pie kristiešiem, kuri saka, ka viņu "briedums" atļauj tiem noklausīties jebkuru programmu un ļaunums viņus nevar iespaidot. Tā tas nav. īsti nobriedis ticīgais dreb pie Dieva Vārda un aizstāvēs to briesmās, no ļaunuma pilnīgi izvairoties.

Vai tās ir tikai manas domas? Kas vēlas, lai saka ko citu, bet līdz ar daudziem ticīgiem, kuri dzirdējuši to pašu vēsti no debesīm, mēs baudām brīvību no elka, kurš mūs reiz turēja verdzībā. Negribu tiesāt savu brāli vai māsu, kurš nepiekrīt šai vēstij, un negribu uzstādīt nekādas prasības. I .ai katrs ticīgais vaicā To Kungu, lai Viņš to pārliecina un vada. Nedari neko bez Dieva Gara vadības.

"Neesmu pārliecināts"

Tieši to man saka daudzi kristieši, bet tā var būt izvairīšanās. Es par to lūdzu, un šeit ir tas, kam es ticu. Ja reiz mums par šo lietu skaidri tiek atklāts Vārdā, tad lieta vairs neprasa nekādu pārliecību, tad vienkārši ir jāpaklausa. Šeit minēšu 31 Rakstu vietu kā iemeslu, kāpēc jāatbrīvo mājas no šī elka. Ja kāds labāk grib būt miesīgs un remdens, tādu šie panti neuzrunās. Taču tiem, kas vēlas būt Kristus līgavas pulkā, šie vārdi būs dārgi. Tie ir skaidri, spēcīgi un tieši. Ja mēs reiz dzirdam, ka Tas Kungs runā caur savu Vārdu, tad viss tālākais būs atkarīgs tikai no mūsu paklausības vai nepaklausības.

Trīsdesmit viena Rakstu vieta pierādījumi, kāpēc jāatbrīvojas no televīzijas elka

Bet Es uzlūkoju nabagu, un, kam sagrauzts gars un kas Manu Vānlu bīstas. (Jesajas 66:2)

1.  Mums ir tieša pavēle nenest to mūsu mājās.

Nenes tādu negantību sava nama, ka tu pats netopi iznīcināts tāpat kā tie, bet lai tie tev riebtin riebjas un lai tu tos iznīcinātu pašos savas sirds dziļumos, jo tie nes iznīcības lāstu. (5.Mozus 7:26)

2.  Šis elks nostāda skatītāju zaimotāju pulkā.

Svētīgs tas cilvēks, kas neseko bezdievīgo padomam, nedz staigā grecinieku ceļos, nedz arī sēž paļātaju pulkā, bet kam labs prāts pie Tā Kunga bauslības, un kas dienām un naktīm doma par Viņa bauslību. Tas ir līdzīgs kokam, kas stādīts pie ūdens upēm, kas savus augļus nes pareizā laika un kam lapas nesavīst. Viss, ko viņš dara, tam labi izdodas.

(Psalms 1:1-3)

3.   Uzvarētāju acu priekšā nedrīkst atrasties nekas ļauns.

Es centīšos palikt uz nenoziedzibas ceļa. Kad nāksi Tu pie manis? Es staigašu ar skaidru sirdi savā namā. Es neraudzīšos uz ļaunām, kauna pilnām lietām.

(Psalms 101:2-3)

4.    Sātana atdzīvināts, tas sadarbojas ar tumsības spēkiem.

Nevelciet svešu jugu kof>ā ar neticīgiem. Jo kāda daļa ir taisnībai ar netaisnību? Kas kopējs ir gaismai ar tumsību?

(2.KorintieSiem 6:14)

5.  Tas saduļķo taisno domas.

Beidzot, brāļi, kas vien ir patiess, kas svēts, kas taisns, kas šķists, kas patīkams, kam laba slava, ja ir kāds tikums un kas ir cildināms, par to domājiet. (Filipiešiem 4:8)

6.   Pāvils brīdina nesaskārties ar netīrām lietām.

Kas kopējs ir Dieva namam ar elkiem? Jo jūs esat dzīvā Dieva nams, kā Dievs ir sacījis: "Es viņos gribu mājot un viņu starpā staigāt, un Es būšu viņu Dievs, un tie būs Mani ļaudis. Tāpēc izejot no viņu vidus un nošķir aties no tiem, saka Tas Kungs, un neaiztieciet neko, kas ir nešķīsts, tad Es jūs pieņemšu". (2. Korintiešiem 6:16-17)

7.  Tas nav piemērots līgavai, kura gatavojas Kristum.

Un es redzēju svēto pilsētu, jauno Jeruzalemi, nokāpjam no debesim no Dieva, sagatavotu kā savam vīram greznotu līgavu. (Atklāsme 21:2)

8.   Neizšķiest laiku, bet izmantot to.

Uzmosties, kas guli un celies augšā no miroņiem, tad atspīdēs tev Kristus. Izmantojiet laiku, jo tās dienas ir ļaunas. Tāpēc nepadodoties neprotam, bet centieties saprast, kāds ir Tā Kunga prāts. (Efeziešiem 5:14,16,17)

9.   Nav jāņem dalība pie elkiem kopā ar nepaklausības bērniem.

Bet netiklība, visāda veida netīra dzīve vai mantkārība lai pat vārda pēc jums ir sveša, kā tas svētiem piederas, topat bezkaunība, muļķīgas runas, jo tādas lietas neklājas, bet gan jo vairāk pateicība. Jo to iegaumejiet: nevienam netiklim, netīram vai mantrausim, tas ir elku kalpam, nav vietas Kristus un Dieva valstil>ā! Neviens lai jūs nepieviļ tukšām runām, jo šādu lietu dēļ Dieva dusmas nāk pār nepaklausības bērniem. Nebiedrojaties ar viņiem. Jo reiz jūs bijāt tumsa, bet tagad esat gaisma savā Kungā! Dzīvojiet kā gaismas bemi. Gaismas auglis viscauri ir labprātība, taisnība, patiesība,un pārbaudiet, kas Tam Kungam patīkams. Nepiedaloties neauglīgajos tumsības darbos, bet labak celiet tos gaisma. Protams, ko viņi slepenībā dara, par to pat kauns runāt. Bet visu, kas tiek gaisma celts, apspīd gaisma. (Efeziešiem 5:3-13)

10.   Skatītāji sēž krēslos, noskatās vardarbības un nejūt līdzjūtību pret grēciniekiem.

Bēdas un posts draud jums, lepīajiem un bezdievīgajiem Ciānā, tāpat ari tiem, kas paļaujas uz Samarijas kalnu, visiem jums, pašas pirmās tautas izcilākajiem dižciltīgajiem visu tautu starpā, pie kurām sevi pieskaita ari Israēla nams! Bēdas tiem, kas doma, ka nelaimes diena vel tālu un kas piebīda sev arvien tuvāk varas darbu krēslu! Jus, kas guļat ziloņkaulu gultās un izstiepjaties savos atpūtas zvilņos, kas apēdat ganāmpulku treknākos aunus un barotos teļus no laidara vidus, kas jūs dzerat vīnu no skaistiem un dārgiem kausiem, ziežaties ar visdārgāko eļļu un esat bez rūpēm par zpudejumiem, kādi notiek Jāzepa namam.

(Amosa 6:1,3,4,6)

11. Tas patiesi neatjauno prātu.

Es jums lieku pie sirds, brāļi, Dieva žēlsirdības vārdā, nodot sevi pašus par dzīvu, svētu, Dievam patīkamu upuri, tas lai ir jūsu garīgais dievkalpojums. Un netopiet šai pasaulei līdzīgi, bet pārvēršaties, atjaunodamies savā garā, lai pareizi saprastu, kas ir Dieva griba: to, kas ir labs, tīkams un pilnīgs. (Romiešiem 12:1,2)

12.    Šeit attēlots pasaules raugs, un tīrīšanai jānāk no mājām.

Jūsu lielīšanas nav laba. Vai nezināt, ka maz rauga saraudzē visu mīklu? Izmēziet veco raugu, lai esat jauna mīkla! Jūs taču esat neraudzēti, jo ari mūsu lieldienas Jērs ir mums upurētsKristus. (1. Korintiešiem 5:6,7)

13.  Mums janonavc viss, kas mūsos nešķīsts un elkus atbalstošs.

Ja nu jūs ar Kristu esat augšāmcēlušies, tad tiecieties pēc tā, kas augšā, kur ir Kristus, kas paaugstināts pie Dieva labās rokas. Savas domas vērsiet uz augšu, ne uz zemes lielām. Jo jūs esat miruši, un jūsu dzīve līdz ar Kristu apslēpta Dievā. Tāpēc nonāvējiet sevī to, kas pieder zemei: netiklību, nešķīstību, kaisli, ļauno iekāri un mantkārību, tā ir elku kalpība. Viņu dēļ nāk Dieva dusmiba pār nepaklausības deliem. (Kolosiešiem 3:1-3,5,6)

14.   Mums pavēlēts šķīstīties no dažādas netīrības mūsu sirdī.

Bet tagad visu to atmetiet: dusmas, ātrsirdibu, ļaunprātību, zaimus un nekaunīgas runas, kas ir jūsu mutē.

(Kolosiešiem 3:8)

15.  Nedzīvot Dieva necienīgu dzīvi.

Jūs un Dievs esat mani liecinieki, ar kādu bijību un nevainojamu taisnību mēs pret jums izturējāmies, kad bijāt ticīgi kļuvuši. Mēs ikvienu no jumsjums tas ir zināmskā tēvs savus bērnus uzmundrinājām, pamācījām un pārliecinājām dzīvot ta, lai jūs būtu sava Dieva cienīgi, kas jūs aicina savā valstībā un godībā.

(l.Tesaloniķiešiem 2:10-12)

16.     Televīzijas skatītāji netur savu trauku šķīstu un godam.

Jo tāda ir Dieva gribalai jūsu dzīve būtu svēta. Atturaties no netiklības! Zināt, ka ikvienam jāglabā sava miesa svētumā un godā, jo Dievs mūs nav aicinājis nešķīstībai, bet svētdzīvei. (l.Tesaloniķiešiem 4:3,4,7)

17.  Tas ir piesārņots avots, no kura var nakt svētība un lāsti.

No tās pašas mutes iziet svētība un lāsts. Tam, mani brāļi, nebūs ta notikt! Vai arī avots izverd no vienas mutes saldu un rugtu? Vai, mani brāļi, vtģes koks var nest eļļas-koka augļus un vīnakoks vīģes? Tāpat ari sāļš avots nevar dot saldu ūdeni. (Jēkaba 3:10-12)

18.  Nenosarkst pat grēkojot.

"Viņiem bus jāfxiliek kaunā, jo tie darījuši nelietību. Tomēr tie nebūt nekaunas, un nosarkt viņi vairs nemāk! Tādēļ tiem jākrīt, kad notiks krišana, laika, kad Es tos saukšu pie atbildīlxis, tie kritisrtā saka Tas Kungs.

(Jeremijas 8:12)

19.  Kristus mūs aicina svaidīt mūsu acis un nevis saindēt ar netiklību.

Pērc no manis… acu zāles, tavas acis svaidīt, lai tu kļūtu redzīgs. (Atklāsme 3:18)

20.  Mums jāšķiras no visas miesas netīrības, lai kļūtu pilnīgi svētumā, Dieva bijībā.

Tā ka mums ir tadi apsolījumi, mani mīļie, tad šķīslīsimies no visiem miesas un gara traipiem un tapsim pilnīgi svēti Dieva bijībā. (2. Korintiešiem 7:1)

21.  Kalpošana Kristum prasa, lai atteicamies no visa slepenā negodīguma.

Tādēļ, šinī amatā stāvēdami, kas mums uzticēts no iēlastibas, mēs nepiekūstam, bet mes, atraisījušies no slepenām kauna lietām, nedzīvojam viltībā, nedz viltojam Dieva Vārdu, bet, pazīdami patiesību, nostājāmies nevainojami katra cilvēka sirdsapziņai Dieva priekšā.

(2.Korintiešiem 4:1-2)

22.  Klki rada satraukumu, tic ir janist.

Apkaunoti lai kļūst visi elku tēlu kalpi, kas lepojas ar saviem elkiem. Jūs, kas to Kungu mīlat, ienīstiet ļaunu' Viņš pasargā savu svēto dvēseles. Viņš tās izglābj no bezdievju rokas! (Psalms 97:7,10)

23.  Sargatics apgrēcināt bērnu, lai tam nebūtu jāklūp.

Un ja kas apgrēcina kadu no šiem mazajiem, kas tic uz Mani, tam būtu labāki, ja tam dzirnu akmeni pie kakla piekārtu un to iemestu jūrā. (Marka 9:42)

24.  Skatīšanās kļūst par ap/inātu grēku.

Tā kunga likumi ir pilnīgi un atspirdzina dvēseli. Tā Kunga lieciba ir patiesa un vientiesīgos dara gudrus. Ta Kunga pavēles ir taisnas, tās dara sirdi priecīgu, tā Kunga bauslis ir skaidrs, tas apskaidro acis. Bijībā Tā Kunga priekšā ir šķīsta, tā pastāv mūžīgi. Tā Kunga tiesas spiedumi ir patiesība, tie visi ir taisni, tie ir jaukāki nekā zelts, neka kausēts zelts, tie saldāki nekā medus, kā vistīrākais tecinātais medus no šūnām. Ari Tavs kalps no tiem gust pamācību, jo, kas tos ievēro, tam jau ar to vien ir liela alga. Kas gan apziņas savu nomaldīšanos? Šķīstī mani no manām neapzinātām kļūdām! Pasargi arī savu kalpu no augstprātīgas lepnības grēkiem, ka tie nevalda pār mani! Tad es būšu bez vainas un tīrs, bez lieliem pārkāpumiem. Lai Tev patīk manas mutes valoda un manas sirds domas Tavā priekšā, ak Kungs, mans patvērums un mans Pestītājs. (Psalms 19:8-15)

25.   Ir laiks. Kristus nāks drīz. Mums jāatmet visi tumsības darbi.

Nakts drīz bus pagājusi, diena ir tuvu, tāpēc noliksim tumsības darbus un tēpsimies gaismas bruņas. Dzīvosim cienīgi kā diena to prasa, nevis dzīrēs un skurbumā, izvirtībā un izlaidība, ķildās un naida, bet lai jūsu bruņas ir Kungs Jēzus Kristus, un nelutiniet miesu, lai nekristu kārībās. (Romiešiem 13:12-14)

Kam šī cerilxi ir uz Viņu, tas šķīsta sevi pašu, ka Viņš ir šķīsts. (l.Jaņa 3:3)

26.  Dievs pavel savai tautai noārdīt elkus un tos iznicināt.

Bet jums tā ar viņiem jarīkojas: izpostiet viņu altārus, viņu elku zīmes nolauziet, nocertiet viņu elku stabus, bet viņu elku tēlus sadedziniet ugunīs. Jo tu esi Tam Kungam, savam Dievam, svēta tauta, tevi Tas Kungs, tavs Dievs, ir izredzējis, ka tu Viņam piederi par īpašumu starp visām tautām, kas vien ir virs zemes. (5.Mozus 7:5,6)

27.  Draudzība ar pasauli rada ienaidu ar Dievu.

Jūs lūdzat un nedabūjot tāpēc, ka ar ļaunam sirdīm lūdzat, lai to šķiestu savas kārībās. Laulības pārkāpēju cilts, vai jūs nezināt, ka šis [>asaules draudzība ir Dieva ienaidtba? Kas nu gribētu but pasaules draugs, tas nostājas par Dieva ienaidnieku. (Jēkaba 4:3,4)

28.  Tā Kunga vaigs ir pret tiem, kuri dara ļaunu un kuri neizturas pret ļaunu, kā pavēlēts..

Jo, kas mīl dzīvību un grib redzēt labas dienas, tas lai attur savu mēli no ļauna un savas lūpas, ka tās neruna viltu, lai viņš novēršas no ļauna un dara labu, lai viņš meklē mieru un dzenas pēc tā. Jo Tā Kunga acis ir vērstas uz taisnajiem un Viņa ausis atvērtas viņu lūgšanām, bet Tā Kunga vaigs ir pret tiem, kas dara ļaunu. Un kas jums varēs ļaunu darīt, ja jus no visas sirds dzīsities pēc tā, kas labs?

(1.Pētera 3:10-13)

29.  Ja uzskati, ka tikai uz drēbēm ir traips, tas tomēr ir ļaunums.

Tādēļ, mīļie, to gaidīdami, cenšaties, ka Viņš jūs atrod ar mieru sirdī, neaptraipītus un nevainojamus.

(2.Pētera 3:14)

Tad nu jūs, mīļie, to jau zinādami, sargoties, ka nezaudējat, maldu līdz aiz/auti, savu stipro pamatu. (2.Pētera 3:17)

30.  Televīzija ietver sevī visas tas kārdināšanas, ko satans ieveda Kdenē.

Nemīliet pasauli, nedz to, kas ir pasaule. Ja kāds mīl pasauli, tad viņa nav Tēva mīlestības, jo viss, kas ir pasaulēmiesas kārums, acu kārums un dzīves lepmbatas nav no Tēva, bet ir no pasaules. Pasaule iznīkst un viņas kārība, bet, kas dara Dieva prātu, paliek mūžīgi-

(l.Jāņa 2:15-17)

31.   Uzvarētājiem, kuri redzējuši To Kungu Viņa godībā, televizors nav vajadzīgs.

Ko man vairs var nozīmēt elka dievi? Esmu dz.irdējis Viņu un vērojis Viņu. (Hozejas 14:9, angļu tulk.)

Noslēgums

Vai drebēsim pie Viņa Vārda un paklausīsim, jeb vai nāksim ar aizbildinājumiem un turpināsim sēdēt smējēju vidū? Vai Kristus mūs tā valdzina, ka nevaram vairs ilgāk skatīties uz to, kas Viņu sāpina? Vai Kristus līgava arī patiesi šķirsies no visa tā, kas ir no pasaules? Vai šai tautā ir tādi, kas, šo vēsti dzirdot, to pieņems? Jeb vai esam tā iegrimuši pasaules netikumos, ka nevaram to klausīties?

Vai Jēzus Kristus draudzes nosauks mani par pašieceltu soģi? Jeb vai Gars modinās svaidītu svēto pulku, kas nokratīs visus ļaunā tīklus, kas sauks pēc šķīstības un atdalīšanās no ļaunā?

Mēs redzēsim!

4. nodaļa velnišķīga mūzika Dieva namā

Tie [xit novietoja savus nejedzigos elkus tai nama, kas nes Manu Vārdu, un to likti negodā. (Jeremijas 32:34)

Nesen nokļuvu izbīlī, kad, atverot kādu kristiešu žurnālu, ieraudzīju "smagā metāla" mūziķu grupu, kuri sevi sauca par kristiešiem. Viņi bija apģērbti sadomasošistu kostīmos, tādos pašos, kādus redzēju San-Francisko ielās, kad tur liecināju par Kristu.

Atsaucu savā prātā ļaunu skatu. Labi atceros, ko jutu tajās pilsētas ielās, kad man pretī nāca desmit vai divpadsmit sadomasošisti, tērpušies melnā ādas tērpā ar naglu saspraustām jostām, ar brošām, ķēdēm un metāla krāgiem, ar izkrāsotām sejām. Viņu acis bija mežonīgas, skats klejojošs. Viņi tuvojās man kā dēmoni, pavēlot man noiet sāņus. Nogāju malā, ļaujot viņiem paiet garām, bet zinu, ka cilvēkos, kas aizgāja garām, biju redzējis velnu.

Nevaru izteikt šausmas, kas pārņēma manu dvēseli, skatoties žurnālā, kur bija redzama grupa "smagā metāla kristiešu", kuri sevi nosauca par Kristus sūtņiemtērptus tajos pašos kostīmos, ar to pašu matu sakārtojumu, ar to pašu draudošo izteiksmi sejā, ar tiem pašiem mūzikas instrumentiem, ar kādiem dejoja sadomasošisti. Cefanja pravieto: "Bet Tā Kunga kaujamā upura dienā notiks: "Es piemeklēšu zemes labiešus un ķēniņa bērnus, kas staigā svešzemju drēbēs"" (Cefanjas 1:8).

Pāvils saka par tiem: "Tie ir melu apustuļi un viltīgi strādnieki, izlikdamies pa Kristus apustuļiem. Nav art brīnums, jo pats sātans izliekas par gaismas eņģeli. Tad arī nav nekas sevišķs, ka viņa kalpi izliekas par taisnības kalpiem; to gals būs tāds kā viņu darbi" (2.Korintiešiem 11:13-15). Jēzus teica par to: "Jo uzstāsies viltus kristi un viltus pravieši un darīs lielas zīmes un brīnumus, lai pieviltu, ja iespējams, ir izredzētos. Redzi, Es jums to esmu teicis jau iepriekš (Mateja 24:24,25).

Jutu, ka mana dvēsele vaid un sauc: "Cik zemu esam krituši! Pankroks Svētajā vietā? Dievs, sargi! Mans dārgais Kungs, redzi, ka visi grib iziet caur "pārplīsušu priekškaru"; un tas viss notiek Kristus vārdā!" Līdz ar Jeremiju Dievam uzticīgie ļaudis saka: "Mums bija jākaunas, jo mēs dzirdējām apsmieklu runas. Kauna sārtums klāj musu vaigus, jo svešinieki ir aizskāruši Ta Kunga nama svētumu!" (Jeremijas 61:61)

Kur ir trauksmes signāls Ciānā? Kur ir kauns, kur ir pravieši, kas skaļi sauktu: "Pietiek! Lai nebūtu vairāk velna mūzikas Dieva namā!" Dzirdu pravieša Jesajas balsi saucam: "Tanī dienā Tas Kungs atņems viņu rotas: kāju sprādzītes, pieres saites un pusmēness auskarus, rokas sprādzes un plīvurus, galvas segas, kāju un kurpju vaiiņas, arī skaistās jostas, smaržu trauciņus un amuletus, roku gredzenus un deguna sloksnītes, svētku tērpus un mēteļus, sagšainos lakatus un somiņas, rokas spoguļus un dārgos kreklus, cepures un apmetņus. Tad būs smalko smaržu vietā puvuma smaka un jostas vietā virves gals, matu sprogu vietā plika galva, svētku rotas vieta maisa apvalks, skaistuma vietā kauna traips" (Jesajas 3:18-24).

Vai tā ir uzvarošā draudze, šķīsta un bezvainīga, atšķirta no pasaules, kura pieņem tik negantu ļaunumu, ietērpjot to reliģiskās avju drēbēs? Vai Dieva nams ir tagad tā vieta, kura mūzikai būtu jānāk no Baāla altāra un jāizpaužas dēmoniskiem spēkiem? Mēs redzam, ka, vērojot tos, kas saka, ka pazīst To Kungu, Kristus tiek sāpināts. "Un ja Viņam tad jautas: "Kas tās tev par retam uz Tavām krūtīm?"tad Viņš atbildes: "Tā Mani sita kādā kautiņa Mana drauga namā"" (Cakarijas 13:6).

Kāda viltus kalpošana notiek mūsu zemē, ja mēs paciešam un pat lielām mūziku, par kuru eņģeļiem jāsarkst? Kāpēc neatklājam šo viltus praviešu mūziku, kura pieviļ tik daudzus? Jēzus sacīja: "Pielūkojiet, ka neviens jus nepieviļ. Jo tad daudzi nāks Manā vārda un sācis: Es esmu Kristus, un tie pievils daudzus" (Mateja 24:4,5). Viņi liecinās, ka ir ar Kristu, bet Evaņģēlijs, ko tie sludina, ir cits Evaņģēlijs; un viņu Jēzus ir cits. "Es brīnos, ka jus tik drīz novēršaties no ta, kas jus aicinajis Kristus žēlastība, un piegriežaties citam evaņģēlijam. Un tomēr cita nav. Ir tikai kādi, kas jūs sajauc un grib pārgrozīt Kristus Evaņģēliju" (Galatiešiem 1:6,7).

Nedievišķā mūzika, kas tagad ielavījusies Dieva namā, ir kā brīnums debesīm, kā neticība visam svētam, kā bēdas divdesmit četriem vecajiem, kuri ir Dieva troņa priekšā. Jautājums, kas atskan godībā, irkā tie, kuri saucas Kristus svētajā vārdā, var ņemt ogles no sātana altāra un nest tās Dieva namā, lai liktu uz Dieva altāra? Tur pat eņģeļiem jājautā: "Kā viņi var būt tik akli? Vai viņi nezin, ka upurē svešu uguni ar svešām oglēm? Oglēs atrodas elles aizdedzināta uguns! Par šādu rīcību Dieva priesteri tika nogalināti! Vai tad viņi nezin, ka Dievs iznīcinās tos, kas svētajā vietā ienāk ar svešu uguni? Kāpēc tas tiek pieļauts?" "Tie pat novietoja savus nejēdzīgos elkus tai nama, kas nes Manu vardu, un to lika negodā" (Jeremijas 32:34).

Svētā altāra apgānītāji

Kas ir šīs "smagā metāla" un "pankroka" grupas, kuras pasludina, ka viņi nāk Jēzus vārdā? Kas ir šie rokeri un jaunā nesēji Dieva namā? Viņi ir Dieva svētā altāra apgānītāji! Vecā Derība tēlo viņus kā atbaidošus, kuriem vajag iedvest Dieva bijību.

Viņus reprezentē Israēla ķēniņš Ahass, kuru samaitāja viņa draudzība ar pagāniem. Lai katrs kristietis, kurš bīstas To Kungu un skumst par Dieva svētumu apgānīšanu Dieva namā, vērīgi izlasa 2.Ķēniņu grāmatā 16.nodaļu. Tur ir precīzi aprakstīts tas, ko redzam šodien Dieva namā, kur Dieva lietām laupīts svētums.

Ķēniņš Ahass darīja to, kas bija jauns Dieva acīs. Viņa vājība bija viņa draudzība ar ļauno Asīrijas ķēniņu, TiglatPeleseru. Ar viņa paša piekrišanu viņš bija šī pagānu spēka "kalps un dēls". Viņš tikpat labi jutās mājās, pagānu templī, Damaskā, kā Tā Kunga namā Jeruzālemē. Viņš nekad nebija sevišķi nošķīries par Dievu. Viņa sirds bija apburta no tā, ko viņš redzēja asīriešu templī: "…un viņš ieraudzīja altāri, kas atradās Damaskā, tad ķēniņš Ahass nosūtīja priesterim Ūrijam šī altāra attēlu un visos sīkumos atdarinātu veidolu, gluži kā tas izskatījās patiesībā. Tad priesteris Ūrija lika uztaisīt tādu altāri, gluži tādu pašu pēc veidola, ko ķēniņš Ahass tam bija atsūtījis no Damaskas" (2.Ķēniņu 16:10,11).

Kas tas ir? Jauns izgudrots altāris, pagānu asīriešu dievu kopija, ko uzceļ Dieva namā? Priesteri to ne tikai nenosoda, bet pat ņem dalību. Šis priesteris darīja visu, "kā ķēniņš Ahass bija pavēlējis". Cik līdzīgi tas ir ar mūsu mācītājiem šodien, tiem, kas piekrīt pasaulīgu jaunumu ievešanai Dieva namā. Viņiem nav mugurkaula. Viņi baidās atklāti apliecināt, ka to atnestās izmaiņas zaimo svētumu. Šodien kalpotāji un draudzes atbalsta mūziķus. Viņu sauciens ir: "Netiesājiet", bet tas nāk no sātana, lai apslēptu visāda veida ļaunumu.

Šausmīgi! Samaitāts ķēniņš, kuru apbūra un vilināja pagānu altāris un kurš kopā ar nenosvērtiem priesteriem cēla jaunu altāri, tieši pretī Dieva svētajam altārim. Šis jaunais altāris bija tieši tāds, uz kāda pagāni upurēja saviem dieviem. Vai rokmūzika ticīgajiem nav tieši tas pats kas sātana kalpošana viņu priekšnesumos?

Ļaunums vēl tika pavairotsķēniņš Ahass "to vara altāri, kas bija Tā Kunga nama priekšā, nocēla no nama priekšas, no vietas starp savu jauno altāri un starp Ta Kunga namu, un novietoja to sava altāra ziemeļu pusē" (2.Ķēniņu 16:14). Viņš pārkārtoja Dieva namu, noliekot Tā altāri aizmugurē, bet otropriekšpusē. Tad no pagānu altāra viņš zaimoja Dievu, nesot uz tā upurus. Tādā veidā tika zaimots Jēzus Kristus asins upuris. Tā Jēzus Kristus tika zaimots Israēla un visas pagānu pasaules priekšā. Neticami, ka priesteri pieļāva to un neviena balss nepacēlās protestam pret šo ļaunumu.

Neviens negaidīja, ka ķēniņš Ahass noņems vara jūru no vara vēršu attēliem. Svētuma principi tika pārkāpti. Ķēniņš Ahass "nolauza listes no kalturiem un noņēma no to virsas katlus; un viņš lika ari nocelt vara juru no vara vēršu atteliem, uz kuriem tā turējās, un viņš lika to novietot uz akmeņu grīdas" (2.Ķēniņu 16:17).

Dieva svētie, lasiet un drebiet! Ar priesteru kluso piekrišanu ķēniņš lika nocelt vara jūru no viņa "vērša" attēliem, kas nozīmēja šķīstīšanos un svētumu, un lika to nolikt uz akmens grīdas. Tā tika nocelta un atstāta novārtā. To ari dara šodien mūzikas novatori, nonicinot svētumu un atšķiršanos no pasaules.

Ahass izsludināja, ka viņam ir sevišķs svaidījums, kad viņš upurē uz jaunā altāra. Tas ir pilnīgs absurds. Kā var upurēt uz pagānu altāra cilvēks, kurš iedomājas sevi taisnu un kas upurē Tam Kungam? Pagānisms bija pārņēmis viņu tik pilnīgi savā varā, ka viņš bija galīgi akls un nespēja uzņemt sevī garīgas vērtības. Upurējot uz pašuzccltā altāra, viņš iedomājās, ka upurē Dievam. Tas pats ir ar rokmūzikas mīlētājiem, kas cenšas to ievest draudzēs. Tie ieved pagānisku pielūgšanas veidu. Viņi domā, ka pielūdz Dievu, bet Dievs noskatās uz to ar nepatiku. Viņi lieto Jēzus vārdu, lai attaisnotu pagānisko kalpošanu.

Rokmūzika ir sātana mēģinājums apgānīt kalpošanu Visuvarenajam Dievam. Viņš ļoti ilgojas pēc pielūgšanas, lai pielūgtu viņu pašu.

Sātans gatavs pielietot visšausmīgākos līdzekļus, lai apgānītu kalpošanu Dievam. Tādā veidā viņš arī kavēja pielūgšanu Garā un patiesībā. Viņš vienkārši pieliek citu garu un sajauc ar īsto, labi zinot, ka Dievs to neatzīst. Ir saprotams, ka Dievam ir jāatmet tāda kalpošana, jo Viņš nepieņem pielūgšanu, kas nav dzimusi no Svētā Gara un nav patiesa. Lai arī tāda mūzika apgarotu izpildītājus un klausītājus, tā nepaceļas augstāk kā līdz griestiemDievs to nepieņem.

Ahass nobeidza ar to, ka "viņš aizslēdza Tā Kunga nama divkāršās durvis" (2.Laiku 28:24). Viņš savu jauno altāri cēla visās augstās vietās, kur mēdza celt pagānu dieviem. Dieva nams ir pārāk svēts tāda veida kalpošanai, tāpēc viņi savu kalpošanu ir pārnesuši uz bāriem, klubiem un vietām, ar kurām veciem ticīgajiem nav sakars. Viņi domā, ka vecie ticīgie tur neiet.

Katrs priesteris, katrs israēlietis, kurš pielūdza pie šī zaimu altāra, bija līdzvainīgs zaimošanā līdz ar Ahasu. Es saku, ka visas TV un radio stacijas, mācītāji un personas, kas saucas kristieši, kuri dod savu kluso piekrišanu šim jaunievedumam draudzēs, ir atbildīgi Dieva priekšā.

"Taču viņi ir tik patiesi. Viņi patiešām mīl Jēzu. Viņi nogādā Jēzu tur, kur citi netiek. Viņi nav slikti, tikai ar atšķirīgu stilu." Par ķēniņu Ahasu varēja teikt, ka viņš ir patiess, bet stingrs, ar pārprastām zināšanām par Jehovu un nepareizu pielūgšanas veidu. Tas vēl joprojām ir neglīts Dieva acīs. Tā tam jābūt arī mūsu acīs. Mums jāiet pasaulē, lai glābtu grēciniekusbet nekopējot viņu ceļu. Mēs nedrīkstam pievilties dzīvesveida izprašanā

Kaut Dievs dotu mums vairāk sludinātājus, kuri dedzīgi aizstāvētu Dieva svētumu un nopeltu sātana izdomātos jaunumus, izdzenot tos no Dieva nama pie viņu pagānu draugiem rādīt savus brīnumus dēmoniem. Vispirms par viņiem būtu jālūdz, varbūt kādi atgriežas no saviem maldiem. Ja viņi neklausa Dieva brīdinājuma vārdiem, nenožēlo ļaunumu un neatgriežas, mums jārīkojas pēc Pāvila norādījuma: "Cilvēku, kas turas pie maldu mācības, vienreiz un otrreiz pamācījis, noraidi" (Titum 3:10), un viņš ir jānoraida.

Neticami, ka "tie bijās gan To Kungu, bet arī kalpoja saviem dieviem pēc ikkatras tautas fKiradumiem… un līdz pat šai dienai rīkojas pēc veca paraduma…" (2.Ķēniņu 17:33-34). Paldies Dievam par ķēniņu Hiskiju, Ahasa dēlu. Viņš noārdīja visus daudzos tēva altārus, viņš pieķērās Tam Kungam. "Viņš sacēlās pret Asīrijas ķēniņu un tam vairs nekalpoja" (2.Ķēniņu 18:7). Tur beidzot nāca svēts Dieva vīrs ar mugurkaulu.

Roka cienīšana

Mani pārsteidz, ka tik daudz abu dzimumu jauniešu, ieskaitot jaunus mācītājus, ir tā piesātināti ar rokmūziku. Viņi ar to ir uzauguši. Visās citās viņu dzīves jomās Tam Kungam ir kontrole pār viņiem. Viņi ir veltīti Dievam, šķīsti savā dzīvē, bet tie turas pie šī velna elka. Tikai viena lieta stāv starp viņiem un Dieva vislabāko. Tie ir gatavi atteikties no sporta, TV un visiem citiem elkiem, tikai lai kāds neuzdrīkstas aizskārt viņu mūziku.

Man jāskumst, kad dzirdu vecākus un sludinātājus sakām: "Netiesājiet viņus". Bet es saku, ka ir labāk, ja tic uzklausa Dieva vārdu un spriež taisnīgi, pirms caur šīs pasaules gara viltību tie pazaudē savus bērnus. Jēzus nosodīja farizejus, nosaucot viņus par čūsku dzimumu. Pāvils nosodīja Pēteri, aizrādot, ka "viņu aizrāvuši maldi" (Galatiešiem 2:13).

Vecāki tagad izturas vienaldzīgi pret to, kādu mūziku noklausās viņu bērni. Viņi saka: "Katrai paaudzei jau ir savs mūzikas stils. Mums tā nepatīk, bet tā patīk viņiem. Viņi dzied par Jēzu, tad jau viss ir kārtībā". Kāda neticama gara aklība!

Esam nonākuši pie tā, ka viss ir pieņemams, ja tas "dod rezultātus". Ja bērni par šo velna mūziku jau izšķīrušies, tad tas skaitās pieņemams. Cik bīstami! Daudzus no šiem bērniem nav skāris nekas cits kā tikai emocijas. Svētais Gars vēl nav tos skāris un norādījis uz viņu grēku. Viņi nav vēl saņēmuši aicinājumu atteikties no pasaules, saviem sliktiem paradumiem un draugiem, izjūtot sirdī vēlēšanos visu ļauno nožēlot. Dievs savā lielajā žēlastībā daudzus no šiem bērniem atbrīvo, bet tikai tad, ja viņu sirdsapziņa patiesi ir pamodināta.

Viens no iemesliem, kāpēc Dieva Gars tika atņemts Jēzus kustībai, kas norisinājās astoņdesmitajos gados, bija tas, ka viņi nevarēja atteikties no savas rokmūzikas, kaut gan varēja atteikties no daudz kā: sporta, alkohola, heroīna u.c. "Bet tagad, kad jūs Dievu esat atzinuši, jeb labāk sakot, kad Dievs jūs ir atzinis, kā tad jus atkal atgriežaties pie nespēcīgajām un nabadzīgajām pirmbutnēm, un tam atkal no jauna gribat kalpot" (Galatiešiem 4:9). Līdzīgi īsraēlam viņi izveda veselus ciemus no Ēģiptes. "Pie tam viņa neatsactjas no saviem izlaidīgajiem sakariem arī ar ēģiptiešiem, jo tie bija gulējuši pie viņas jau no pašas jaunības, taustījuši viņas jaunavīgās krūtis un stāvu, dzīvojuši ar viņu izvirtībā. Tādēļ Es to nodevu viņas mīļākoasīriešu rokā…" (Ecechiēla 23:8-9).

Apbrīnojami! Tas pievelk vairāk kā narkotika, alkohols vai tabaka. Tam ir lielākais masu pievilšanas spēks pasaules vēsturē. Vai viņi tik cieši turēsies pie tā arī Kristus Soģa krēsla priekšā? Vai Jēzus neteiks: "Es jums teicu, ka jums trūkst vienas lietas, palicis viens elks. Jūs stūrgalvīgi gājāt savu ceļu, jūsu dzīvi vadīja mūzika, kas Mani apbēdināja, jūs negribējāt Man atdot visu." "Tu nepirki Man par naudu smaržīgas kalmes un nemieloji Mani ar savu kaujamo upuru taukiem. Bet tu Mani gan apkaitināji ar saviem grēkiem" (Jesajas 43:24).

Kas ir roks?

Kas ir roks? Kā to var izšķirt mūsu dienās, kur ir visādas bungas, elektriskās ģitāras, misiņa šķīvju dārdoņa un visādi komplicēti ritmi? Nevaru paskaidrot to tehniski. Tā kā te, pirmkārt, nozīme ir garam, tad to nevar apspriest tehniski. Viens, ko es zinu, ir, ka Dieva Gars manī to zina, un Viņš man liek izjust savu noskumšanu par to. Tie, kuri dievina Kristu un pielūdz Viņu Garā un patiesībā, mācīsies to ātri atšķirt.

Labu pārliecību par to iemantosim tad, ja pavadīsim pāris stundas nošķīrušies lūgšanā Jēzus priekšā. Lai Dieva Gars tad atmīkstina sirdi un satriec mūsu lepnumu. Atver savu sirdi, lai Gars dziļumos tevi izmeklē un parāda, kas ir pareizs un kas ir ļauns. Esi pilnīgi atvērts Dieva prātam. Pavadi vēl kādu stundu, lasot Dieva Vārdu. Būdami tādā dziļā pielūgšanas garā, uzgriezīsim mūziku! Tad tūliņ zināsim. "Un tavas ausis dzirdēs aiz tevis šos vārdus: "Šis ir tas ceļš, staigājiet pa to.r kaut jūs arī ietu pa labi, vai novērstos pa kreisi" (Jesajas 30:21). Dziļumi sasaucas ar dziļumiem; un Dieva Gars tevī pretosies visam tam, kas nāk no sātana. Te nevar būt nekādu likumu, tc nozīme ir Garam un patiesībai.

Jesaja teicis, ka tev būs pareizā dziesma un pareizā mūzika, ja būsi svēts un nopietns. "Tad jūs dziedasiet kā svētku naktī un priecāsities kā svētceļnieki, kas ar mūzikas skaņām dodas uz Tā Kunga kalnu, Israēla klinti" (Jesajas 30:29). Šī svētā nopietnība ir pārvērsta vieglprātībā un jokā.

Manā prātā nav šauburokmūzikai, kuru pielieto kristiešu pulks, ir tā pati sātaniskā pieskaņa kā tai, ko sauc par "pankroku" vai "smago metālu", kuru pielieto velnišķīgos koncertos visā pasaulē.

Dievs man pavēlēja, lai šeit skan mana bazūnes vēsts. Maz būs to, kas ieklausīsies, bet Kristus līgava klausīs tās balsī! Un viņi dziedās: "Tas Kungs atvēra man ausis, un es nebiju stūrgalvīgs un neaizgriezu muguru" (Jesajas 50:5 angļu tulk.).

Jesaja saka: "Tā ir pretdarbtga tauta, melkuļi bērni, kas negrib klausīt Tā Kunga baušļiem. Kas gaišreģiem saka: "Neskaties! Jums nebūs redzēt!" un praviešiem: "Nesludiniet mums patiesību, sludiniet mums patīkamas lietas, sludiniet viltu"" (Jesajas 30:9,10).

Dievs un roks

Mani neinteresē dzirdēt, ko saka sludinātāji vai mūziķi par roku. Nav nozīmes arī manām domām. Ne es varu spriest, kas Tam Kungam pieņemams jeb nepieņemams mūzikā. Visas grāmatas un svētrunas par rokmūzikas ļaunumu nav varējušas izmainīt daudzu jauniešu prātus. Kristiešu mūziķi vienmēr to izmanto. Kristiešu jaunieši uzsūc to sevī; tā joprojām turpina izplatīties draudzēs.

Manas vienīgās rūpes ir: ko Dievs domā par roku? Ja mēs varam atklāt, kāds ir Viņa prāts šai lietā, tad visai Kristu mīlošai jaunatnei tas ir jāpieņem. Ja tie to nedara, tad pierādīsies, ka tie ir stūrgalvīgi, melu garu pievilti un ka tie negrib padoties Svētā Gara autoritātei.

Esmu kritis Dieva priekšā un lūdzis, lai Viņš atklāj savu prātu šajā lietā tāpēc, ka visu lietu gals ir tuvu un tagad nav laiks atļauties sev to, ko Dievs ienīst, īpaši mūzikā. Mums jāiegūst skaidrība šajā lietā, lai spētu pielūgt Garā un patiesībā. Es neticu, ka patiesie uzvarētāji gribēs sapīties ar kaut ko, kas ir pretīgs Dievam. Jautājums irvai Dievs svētī vai neieredz svētajā vietā rokmūziku? Bauslības strīdi šeit nepalīdzēs. Vienīgais svarīgais jautājums šeit ir: vai Dievs rokmūziku svētajā vietā svētī vai ienīst? Vai Viņš atļauj to savā namā, vai arī Viņš liek to izmest ārā kā nolādētu lietu?

Ticiet vai neticiet, bet Dieva Vārdā ir atbildetā izslēdz visas šaubas attiecībā uz šo jautājumu. Lasītājam vajaga tikai aizmest visus aizspriedumus un uzklausīties Dieva Vārdu. Ja turamies pie tā, kas Dievam nepatīk, tad esam garīgi akli.

Svētais Gars man ir atklājis četras patiesības, kuras, es ticu, pilnīgi atklāj Viņa nostāju pret rokmūziku un visu citu pasaulīgu mūziku Viņa namā. Tie, kuri grib stāties Kristus Soģa krēsla priekšā drošā pārliecībā, lai uzklausa, ko saka Gars.

V

Četri punkti, kas atklaj

Dieva attieksmi pret rokmūziku Dieva namā

Vienīgi tie kristieši, kuriem ir Dieva bijība un Kristus mīlestība, ņems laiku, lai izstudētu un pārdomātu šos Bībeles priekšrakstus. Tie, kam ir aizslēgts prāts, nespēs atzīt, ko Dieva Vārds saka par šo tematu.

1. No kāda klēpja mūzika dzimusi?

Dieva Vārdā ļoti skaidri parādīts, ka tur, kur Dievam darīšana ar cilvēkiem, Viņš atsaucas uz viņu izcelšanos, mātes klēpi. Dievam no svara ir sēkla, kas ražo augļus. Katra sēkla ražo savu šķirni. Dievs atgādina Israēlam, ka Viņš ne tikai to izveda no Ēģiptes, bet ka Viņš ir tos atbrīvojis, kamēr viņi vēl bija mātes klēpī. "Uzklausiet Mani, Jēkaba nama piederīgie un Israēla nama kopējais pārpalikums, kas no mātes miesām Man bijāt uzkrauti un kas no jūsu mātes klēpja sākot esat no Manis tikuši nesti" (Jesajas 46:3).

22.Psalms ir mūsu Kunga Jēzus sauciens no krusta. Skatoties uz savu debesu Tēvu, Jēzus lūdza: "Tu esi Tas, kas Mani izvedis no mātes miesām, kas Mani mācījis paļauties uz

Tevi no mātes krūts. Uz Tevi esmu vērsts no mātes miesām, no mātes klēpja Tu esi Mans Dievs" (Psalms 22:10,11).

Vai rokmūzika nāk no Gara vadīta kristieša klēpja? Vai tā vajadzīga Gara pildītam kristietim? Vai tā ir no Svētā Gara?

Ļaujat man jums atgādināt, ka Dievam vajadzēja atstāties no israēliešiem tuksnesi. Viņiem vajadzēja uzturēties čūsku piemeklētā vietā tāpēc, ka tie bija stūrgalvīgi pretinieki no mātes klēpja. Kaut arī Dievs tos bija uzturējis no viņu dzimšanas, Viņš saka par tiem: "Es zinu, ka tu esi neuzticams un ka tevi sauc par atkritēju jau no matēs miesām" (Jesajas 48:8 ).

Atkritējs no mātes miesām! Vai tas attēlo rokmūziku? Pravietis Hozeja saka par Israēlu: "Viņi pārmērīgi dziļi sabojājuši paši sevi un iestiguši liela posta ka citkārt Gibejas dienas, tāpēc Viņš pieminēs viņu noziegumus un piemeklēs viņos viņu grēkus! Es atradu kādreiz Israe/u ka vīnogas tuksnesi un redzēju jūsu tēvus ka agrīnus vīģes koka augļus. Bet pēc tam viņi pieslējās BaalamPeoram un zvērēja uzticību kauna pilnajam elkam un kļuva tik riebīgi kā viņu iemīļotais elka dievs. Tāpēc Efraima godībai bus izgaist ka putnam, Viņa ļaudīm nebūs turpmāk vairs ne dzimšanu, ne grūtniecības gadījumu, ne apaugļošanās! Ja viņi arī censtos uzaudzināt savus bērnus, Es viņus atstašu tomēr bez berniem, lai nebūtu vairs cilvēku. Un lielas bēdas viņus nomāks pašas par sevi, kad Es atteikšos no viņiem!" (Hozejas 9:9-12) Un viņu grēcīgās sirds dēļ Hozeja izsaucās: "Kungs! Dodi viņiem neauglīgas mātes miesas, savītušas un izsīkušas krūtis! Visa viņu ļaunprātība saistās ar Gilgalu. Tur Es sāku viņus ienīst, un viņu ļauno darbu dēļ Es viņus izmetīšu no sava nama un neparadišu viņiem turpmāk nemaz vairs mīlestības, visi viņu valdītāji ir atkritēji! Efraims ir sagrauts un tārpu saēsts, viņa sakne ir sakaltusi, tas nevar nest augļus, un, ja viņiem piedzimtu bērni, Es nogalināšu šos viņu miesas mīļos augļus" (Hozejas 9:14-16).

Viss, kas ir ļauns, tiek atšķirts no Dieva jau pie viņa ieņemšanas: "Redzi, bezdievīgie maldās no matēs klēpja. un, kas melus runa, alojas jau no matēs miesām" (Psalms 58:4). Tad Dāvids turpina: "Tiem ir tāds niknums kā čūskas dzelonis, kā kurlai odzei, kas savu ausi aizbāz' (Psalms 58:5).

Rokmūzika ir dzimusi tumsības un pretinieku klēpī. Tagad ir jauna paaudze, kurai nav kontakta ar roka saknēm.Tas bija pirms viņu laika. Ja viņi būtu redzējuši tā dzimšanu ar visiem netīrumiem, pretestību, ļaunumu un velna pielūgšanu,tad viņi varētu labāk saprast, kāda nozīme ir manam vārdam "klēpis". Pašā sākumā, kad roks dzima un parādījās uz skatuves, visi no Dieva Gara dzimušie kristieši saprata, ka tas ir pārkāpums.

Pirms 30 gadiem, kad Elviss Preslijs uzstājās, es kritu uz sava vaiga Dieva priekšā un raudāju. Dieva Gars manī bēdājās. Pat daži laicīgi mūziķi pasludināja to kā apgarotu no ļaunā. Drīz pēc tam es uzrakstīju grāmatu ar nosaukumu Rokenrolsvelna sirdspunkti. Tāds tas bija savā dzimšanā; tāds tas ir tagad tāpēc, ka tas ir ļaunas sēklas auglis. Tas ir ļauna klēpja auglis; un tas drīz vien izplatījās un kļuva par to, kas viņš arī patiesi irpretestības un nelikumības izpauduma veids. Šajā kategorijā ieskaitu visu mūziku, ieskaitot vesternu un pop, kur tiek glorificēts grēks un kuru mūzika un vārdi ir jutekliski. Ir vēl jauniešikristieši-, kuri dievina Elvisa, rokenrola ķēniņa, piemiņu.

Ja kāds man saka, ka roks nav dzimis ļaunā klēpī, tas līdzīgs psalmista aprakstītai kurlai odzei, kas neklausās ne uz vienu. Ja kas "aizbāž ausis" un neklausās, tam ir čūskas kurlums. Tas ir melu gara iespaidā.

Kā tas var būt, ka cilvēks, kas mīl Jēzu Kristu, pieņem to, kas nācis no ļauna klēpja, un izlieto to kalpošanai Dievam? Jēzus teica: "Dodiet ķeizaram, kas ķeizaram pienākas, un Dievam, kas Dievam pienākas" (skat. Marka 12:17). Jēzus teica: "Labs koks nevar nest nelabus augļus, un nelāga koks nevar nest labus augļus. Katrs koks, kas nenes labus augļus, top nocirsts un iemests uguni" (Mateja 7:18,19).

Bībele daudz runā par miesas augļiem. Jānis Kristītājs bija "Svētā Gara pildīts jau no mātes miesām'' (Lūkas 1:15). Jāņa māte radīja svētu pravieti, dievišķu augļi no dievišķas sēklas. Kāda veida augļus rada rokenrols? Dievbijību un šķīstību? Vai slāpes pēc Kristus? Salauztu un sagrauztu sirdi? Atbildiet godīgi!

Saskaņa ar Dieva Vardu "viss nes augļus pec savas seklas" (1.Mozus 1:12). Kad Bītlirokmūzikas iesācējizaimoja Jēzu

Kristu un godināja citas lietas savā mūzikā, kāda veida augļi tie bija? Kad pirms dažiem gadiem 400.000 jauniešu sapulcējās Vudstokā, lai trīs dienas pavadītu rokenrola ritmā, viņi ievadīja ļaunuma un visatļautības desmitgadi. Kādi bija šie augļi? No paša sava sākuma rokenrols nav radījis neko citu, kā tikai ļaunus augļus. Rokam ir izkaltušas krūtis un tas nespēj dot dzīvību nevienam.

Bēdīgi, ka, kaut gan Dievs atklāj, ka Viņa dusmas ir pār tiem, kas dzimuši no sātana, ir tomēr vēl lieli ļaužu pūļi, par kuriem teikts: "Un tad jus nākat un stājāties Manā priekša šini nama, kas nosaukts Mana vārdā, un sakat: Mes esam glābti! un turpiniet visas minētas negantības. Vai tad šis nams, kas nes Manu vānJu, kļuvis jusu acis par slepkavu bedri? Tiešām, art Man tā liekas!saka Tas Kungs" (Jeremijas 7:10,11).

2. Dievs nepieņems negantu upuri.

Dievs nosauc savu baznīcu par upura namu (2.Laiku 7:12). Katru reizi, kad Dieva bērns sludina, lūdz, slavē un dziedviņš nes upuri Tam Kungam. Katrs kristīgais koncerts un garīga pārraide ir upuris Tam Kungam. Katrs kristīgais koncerts vai ieraksts ir upuris tam Kungam.

Upura jēram, ko israēliešiem vajadzēja nest Tam Kungam, bija jābūt "bez. vainas" (2.Mozus 12:25). Tiem bija jābūt bez vainas,ne klibiem, ne slimīgiem.

Kāds tam sakars ar rokmūziku baznīcā? Kā to var attiecināt uz kristiešiem, kuri izpilda to vai klausās? Tam vajadzētu būt saskatāmam. Ne mūsu lūgšanā, ne slavēšanā mūsu Tēvs ne tikai nepieņem, bet atstumj visu to, kas kaut vismazākā mērā apgānīts un netīrs. Pāvils brīdina: "No jūsu mutes lai nenāk neviens nekrietns vārds, bet tikai krietnas runas, kas draudzi ceļ un nes svētību klausītājiem" (Efeziešiem 4:29). Te ietilpst arī dziedāšana.

Dieva svētās dusmas uz Israēlu nāca zināmas pravietim Maleahijam. Pravietis jautāja ļaudīm: "Un kad jūs upurējat kādu aklu dzīvnieu, vai tad jau arī tas nav ļaunums?" (Maleachijas 1:8) Dievs negribēja pieņemt sev par godu tādu upuri, kas ir samaitāts. "Un jūs ņemat to, kas salaupīts, kas klibs un nevesels, un pienesot to tam Kungam kā ēdamo upuri. Vai tas no jusu puses Man var sevišķi labpatikt?" (Maleachijas 1:13).

Viņi zināja, ka upurim, ko viņi nes Tam Kungam, jābūt bez vainas, bet viņi bija tik zemu grimuši, ka kļuva nevērīgi savā pielūgšanā. Tātad nepaklausībai sekoja briesmīgs lāsts: "lai nolādēts ir krāpnieks, kam viņa ganāma pulkā ir veselīgs pieaudzis auns, kas, dodams Tam Kungam īpašu solijumu, ziedo Viņam kādu mazvērtīgu dzīvnieku! Jo Es esmu liels un varens valdnieks", saka Tas Kungs Cebaots, "Mans vārds ir bijājams tautu vidū!" (Maleachijas 1:14)

Dievs nosauc par krāpnieku to, kuram viņa repertuārā ir mūzika, kas dzimusi svētumā, kas ir tīra un slavējama, bet kurš to noliek pie malas un upurē Tam Kungam samaitātu mūziku no ļauna klēpja. Dievs saka: "Es esmu visvarens un Godības Ķēniņš, kurš ir cienīgs, ka tam upurē vislabāko, dievišķāko, kādu vien spēj upurēt." Mani dziļi aizskar tas, ka rokmūziķi savā albūmā ievieto vienu jeb divus patiesi labus garīgus priekšnesumus, bet viss pārējais ir griezīgā roka stilā. Viņi māk darīt pareizi, bet ir tā, kā man kāds no šiem mūziķiem teica: "Patiesībā man pašam viņa nepatīk, bet jauniešiem patīk. Es to daru, lai pievilktu jauniešus." Mana atbilde viņam: "Bet kā ir ar To Kungu? Vai gribat laupīt upurim svētumu, lai izpatiktu cilvēkiem?'

Dzirdu, ka daži kristieši saka: "Mūzika nepieder sātanam, tā pieder Dievam. Mūzikai jau nav nozīmes, visu noteic vārdi." Tas ir ārkārtīgi nepareizi! Sātanam pieder visa mūzika, kas ir bezdievīga un ļauna. Sātanam bija visi pareizie vārdi, kad viņš kārdināja Kristu. Israēliešiem, kad viņi dejoja ap zelta teļu, bija pareizie vārdi. Vai viņi nedziedāja: "Šis ir tas dievs, kas izveda mūs no Ēģiptes?" Tie paši ļaudis, tā pati mūzika, tie paši vārdibet viņu dievs bija pārmainījies. Tur bija kaut kas vairāk nekā inteliģenti, svēti vārdi. Kārdināšanās sātans vienmēr lieto tiešus vārdus, kas ir sajaukti ar vārdiem no Rakstiem, un to pašu dara katrs gaismas eņģelis, kas nācis, lai pieviltu.

Rokmūzikai dzimstot bija kaut kas vairāk kā sevišķa skaņa; tā dzima ar gara palīdzību un tupina darboties tai pašā garā, kas tai lika dzimt. Tas ir antikrista gars, un, jo vairāk kāds ir nodevies Jēzum Kristum, jo ātrāk viņš uztver šo garu. Nepazīstu nevienu pašu īstu Jēzus Kristus pielūdzēju, kurš vēlētos pienest Kungam Jēzum Kristum kā upuri rokmūziku.

Esmu ievērojis, ka kristiešu mūziķi reti lieto roku pirms svētrunas un pirms aicinājuma nodoties Kristum. Tas neveicina vēlēšanos nodoties Dievam, jo tas nāk no cita gara. Ja tas ir no Dieva, kāpēc to nelieto pirms aicināšanas? Tāpēc, ka tas tiek rezervēts saviesīgai dzīvei, pasaulīgām izpriecām. Tur nav pamudinājuma zemoties un lūgt, noliekt galvu pielūgšanā. Dievs atsakās pieņemt tādu mūziku. Viss, ko tā panāk, irgūst miesīgu auditorijas atzīšanu, kas tiem liek lekt augšā no savām vietām un dejot, kam nav garīga pamatojuma.

Visa mūzika, kas nav ieņemta Svētā Gara klēpī, nav piemērota upura pienešanai Tā Kunga namā. Tas nav pieņemams Viņam kā Ķēniņam, kas valda savā Namā, kas ir Viņa Miesa. Nav svarīgi, kas ir tie, kas aizņemas mūziku no velna klēpja, kaut arī tas nāktu no sentēviem. Dievs nepieņems upuri, kas paņemts no velna altāra un upurēts uz Dieva svētā altāra.

Tomēr ievērosim, ka ir liela starpība: vai aizņemamies tikai melodiju, vai veselu mūzikas stilu. Roks ir vairāk nekā mūzika, tas irdzīvesveids. Kāpēc lai nedodam mūsu Kungam un ķēniņu Ķēniņam tīru, oriģinālu mūziku?

Es kādreiz domā ju, ka Dievs pieņem rokmūziku no tādiem, kuri labāku nepazīst, un es rakstīju pat traktātu viņu aizstāšanai, bet tagad redzu, ka mans spriedums bijis nepareizs. (Mūs u J)ievs ir tik liels, tik svēts, tik varens, spēcīgs un godības pilnsmēs nedrīkstam nest Viņam kaut ko grēka aptraipītu. Viņa acis ir pārāk tīras, Viņa svētums tik majestātisks, ka nevaram Viņam piedāvāt rokmūziku, ko lieto sātans. Mēs zinām, kā upurēt Viņam tīru, svētu upuri bez vainas un traipa. Nav neviena kristiešu dziedātāja vai grupas, kur nezinātu, ka Tam Kungam jāupurē Svētajā Garā dzimusi mūzika. Protams, daudzi savā aklībā nes Tam Kungam to, kas patīk ļaudīm. Tādam ļaunam darbam seko lasis:"Mities jel skandināt Man savas ķērkstošas dziesmas! Un Es negribu ne dzirdēt tavukokļu skaņu! Bet labāk, lai taisnība tiesa plūst kā straume un taisnīga riciba^sadzivē kā^mūiigs strauts.r (Amosa 5:23,24)

3. Dievs ir nolicis pielūgšanai robežas.

Maleahija sacīja: "Jūs to darāt, nesdami uz Mana altāra upurim nešķīstu maizi. Bet jūs tad turpināt: Kā tad mēs upurēsim Tev kaut ko nešķīstu?Ar to, ka jūs sakāt: Ikviens nicina Tā Kunga galdu! Jūs to apgāniet, jo pienesiet Man to, kas salaupīts, klibs un nevesels" (Maleachijas 1:7,12).

Nozīme šeit ir skaidra. Viss tas attiecas uz rokmūzikiem un

t

viņu faniem. Starp kristiešiem ir tādi, kuri tik pilnīgi nodevušies šai mūzikai, ka tas mani biedina. Viņi dedzīgi to izceļ, tie negrib atteikties no tās pat Jēzus un Svētā Gara dēļ. Tā ir tik dziļi viņos ieaugusi, ka tie pat atteicas "izbēgt no nāves valgiem" (Sālamana pam,13:14).

Esmu vienlīdz norūpējies kā par kristiešiem, kas nodevušies šai mūzikai, tā arī par pašu mūziku. Viņi ir līdzīgi bērniem, kas izsmēja Eliju un sauca: "Nāc augšā, plikgalvi!" (2.Ķēniņu 2:23). Viņi negribēja pat uzklausīties, ko saka Dieva vīrs. Viņiem neko nenozīmēja, ka viņš nedēļām bija noslēdzies Dieva lūgšanā, ka viņš ar tīru sirdi bija uzklausījis Dieva balsi šajā sakarā. Dāvids saka: "Lai taisnais mani sit, tā būs mīlestība, un lai viņš mani pārmāca, tā būs eļļa uz manas galvas" (Psalms 141:5).

Bet kristiešijaunieši, kuri nodevušies rokam, neuzņemtu pat eņģeļus. Cik tas šausmīgi! "Es zināju, ka tu esi stūrgalvīgs, pretestīgs, tavs pakausis ka no dzelzs un tava piere kā no vara" (Jesajas 48:4). Tas man liek domāt, ka aiz visa tā ir ļauns gars, melu gars, kas pavedina daudzus paklausīt viņa balsij: "Tā arī Es tiem izraudzīšos mokas un likšu pārdzīvot briesmas kā atmaksu par viņu fauniem darbiem, jo neviens Man neatbildēja, kad Es saucu, un neviens neklausījās, kad Es runāju, bet viņi darīja to, kas ļauns Manās acīs un izvēlējās to, kas Man nepatīk" (Jesajas 66:4). Arī šī nodaļa viņus sadusmo. Es viņiem esmu tikai vecmodīgs cilvēks, kam nav saskares ar realitāti. Viņi saka ka esmu piesiets vecās paaudzes kultūrai.

Padomājiet, jaunieši, par to, ko es saku. Pajautājiet sev: "Kāpēc esmu tik norūpējies? Kāpēc aizstāvu šo mūziku? Vai viņam varētu būt taisnība? Vai esmu melu gara verdzībā?" "Kaut jel tu ievērotu Manus baušļus, tad tava labklājība butu kā straume un tava taisnība ka juras viļņr (Jesajas 48:18).

Ko nozīmē tā Kunga galds?

Mums tas jāzina, jo Dieva dusmas nāk no debesīm pret kristiešiem, kuri domā, ka tas ir nicināms. Nicināms Šeit nozīmē: garlaicīgs, kaut kas zem manis, nepieņemams, no kā novēršas ar lepnumu. Kas tad ir šis galds Tā Kunga namā, no kā novēršas.

<Tp/Kunga galds nozīmē Tā Kunga mielastu. Dāvids teica: "Tu klāj man galdu, maniem ienaidniekiem redzot" (Psalms 23:5). Tas bija svētku mielasts. Dievs pavēlēja Israēlam: "Un noliec pastāvīgi uz galda Mana priekšā svētās maizes" (2.Mozus 25:30). Uz galda vajadzēja atrasties divpadsmit maizēm, ko vajadzēja atjaunot ik nedēļas Sabatā. Tas iezīmēja pastāvīgu pateicības upuri Dievam, un uz to atsaucās kā uz "tuvumu", kā uz Dieva klātbūtni vissvētākajā vietā. Ar maizi tika pasniegts vīns.

Uz Tā Kunga altāra tika pieņemts upuris, jo visa apkārtne bija svēta,vissmalkākie milti, vistīrākās smaržas. Galds bija pārvilkts ar tīni zeltu. Nekas parasts vai netīrs nedrīkstēja skārt šo svēto galdu. "Tā Kunga mielasts" attēloja to, ko ļaudis pienesa Tam Kungam no saviem pūliņiem, Viņu pielūdzot. Salda smarža pacēlās pie Dieva kā pieņemams upuris. Svētā maize, ko nebija skārušas netīras rokas, bija Tā Kunga mielasta sastāvdaļa. Tas bija labprātīgs upuris, no mīlošas un paklausīgas sirds. Pēc upurēšanas Dievam ēda priesteri, pirms tam to atjaunojot ar jaunām maizēm. Tas attēlo Kristu, dzīvo Vārdu, Viņa dzīvību dodošo enerģiju.

Jautāju jums, jaunieši: "Vai varat iet pie Tā Kunga galda, upurējot Viņam roka maizi? Vai tā ir tīra vai to nav skārusi samaitāšana? Vai jūs patiesi ticat, ka Viņš pieņems tādu upuri? Tam grūti ticēt! Kādu "maizi" jūs pienesat Tam Kungam?"

Sai paaudzei ir garlaicīgi runāt citam uz citu "psalmos, himnas un garīgās dziesmas, dziedot un koklējot Tam Kungam savas sirdis" (Efeziešiem 5:19). Himnās? Garīgās dziesmās? Siržu melodijās? Nē, ja jaunajiem mūziķiem ir viņu izvēlēts ceļš. Viņi faktiski smejas par Pāvila šeit aprakstīto garīgo mūziku. ".Bet tie bija nepaklausīgi un apkaitināja Viņa Svēto Garu, tādēļ Viņš kļuva tiem par ienaidnieku un karoja pret viņiem" (Jesajas 63:10).

Dievs saka šai paaudzei: "Jūs atmetāt svētās himnas, svētās melodijas, svēto un tīro prieku! Jūs nicināt jūsu tēvu mūziku, kuri pielūdza sirds šķīstībā. Tā ir jūsu lepnā sacelšanās pret visu veco. Jūs gribat piedzīvot Apustuļu darbu brīnumus, bet ne jūsu tēvu šķīstību. Jūs atteicaties no Garā dzimušas mūzikas un pieķeraties šīs pasaules mūzikai."

4. Dievs meklē uzvarētājus, kuri ilgosies pēc veciem, iemītiem ceļiem un atradīs pareizo virzienu.

jūs lūdzu visa tā vārdā, kas ir sakrāls un svēts Dieva acīs: uzklausiet šos pravieša Jeremijas vārdus: "Uzlūkojiet dņves gaitas ceļus un izpētiet, kurš ir senlaikos bijis tas labais svētības un laimes ceļš, tad staigājiet pa to, un jūsjļtradīsiet mieru savai dvēselei!" Bet tie atbildēja: "Mēs negribam pa to staigat.r (Jeremijas 6:16) Nav domāts, lai tikai vecās dziesmas un himnas tiktu izceltas, bet tās nevajag nolikt pie malas, to vietā radot kaut ko vieglu un seklu.

Uzklausiet arī, lūdzu, dievišķo sargu, kuru Tas Kungs nolicis, lai viņš bazūnētu, brīdinot no briesmām un Dieva nelabvēlības. "Klausieties uz taures skaņām!" Bet tie atbildēja: "Mēs negribam klausitiesr (Jeremijas 6:17) Dievs dod sargus, kuri bridina, lai nepiedalāmies "neauglīgos tumsības darbos" (Efeziešiem 5:11).

Šo vardu rakstītājs ir viens no sargiem, kuru Tas Kungs nolicis uz savas tautas mūra, un viņa vēsts ir bazūnes sauciens uzklausīt Tā Kunga vēsti. Daudzi, kā Jeremija, pravietoja,neklausīsies. Viņu ausis un sirdis ir aizvērtas. Viņi ir pielaulāti savai mūzikai un negrib dzirdēt, ko Gars runā. Jesaja izsaka brīdinājumu "bērniem", kuri vienojas grēkot: "Lāsts berniem, kuri neņem padomu no Manis; tie krāj grēku uz grēka" (Jesajas 30:1 angļu tulk.). >

Gars saka: "Sper drošu soli. Izmeklē visas vecās himnas, svēto tēvu mūziku, vismaz ieklausies viņu vēstī. Viņu dziesmās ir svēta mācība, kas mums šodien tik vajadzīga. Krīti uz sava vaiga Dieva priekšā un lūdz, lai Viņš atklāj pareizo, kas patīk debesīm. Atklāj labu, tīru, svētu mūziku, un tā turpini. Nekad nenes Godības Ķēniņa priekšā kaut ko samaitātu. Dari kā Ias Kungs grib; un tev būs dziļš miers dvēselē. Ja nē, tad būs tikai posts un bēdas!"

Man apnīk klausīties roka aizstāvjus un viņu saucienus, ka tiekot pievilkti neatgrieztie. Tas jau sen ir Romas katoļu arguments, ar ko tie attaisno savus misionārus, kuri jauca pagānu dievkalpošanu un ārdīja to tradīcijas. Tas nevar dot sirds pārmaiņu! Farizeji meklēja jaunatgrieztos, bet viņi tos pārvērta tumsības bērnos. Nevar bērnus barot ar indi un sagaidīt, lai tie dzīvotu. Vienīgi tīri augļi izturēs pārbaudi Soģa krēsla priekšā.

Mūsu dienās ir tendence svētīt un apkampt visu, kas liekas patiess un izceļ Jēzus vārdu. Cik bīstami! Ne visi, kas saka "Jēzus, Jēzus", ieies debesīs (skat.Mateja 7:21). Daži dara netaisnus darbus, un Jēzus viņus nepazīst. Lai pievilktu ļaudis, tiek pielietotas visādas ļaunas metodes.

No sirds pilnības

Kas ir sirdī, to izsaka mute. No tīras sirds plūdīs tīra mūzika, no velnišķas sirds plūdīs neskaidra mūzika. Tīrs un netīrs ūdens nevar plūst no tā paša avota, un no tīras sirds nevar nākt tīra un netīra mūzika.

Dievs ir ļoti norūpējies par to sirdīm un dzīvi, kuri izpilda un klausās pasaules mūziku. Ja sirds nav tīra Dieva priekšā, tad viss, kas nāk no mutes, ir samaitāts. Visjaukākā Kristus pagodinošā dziesma, ja tā nāk no grēcīgas, Dieva pretinieka sirds, ir negantība Dievam. Ja pusaudzis klausās tikai majestātiskus un melodiskus psalmus, bet, ja viņa sirds un ausis nav tīri Dieva priekšā, tad viņš jeb viņa tikpat labprāt noklausīsies arī vistrakāko pankroku.

Kāds izpildītājs vai izpildītāju grupa var celt priekšā vislabāko dziesmu no baznīcas repertuāra, bet, ja viņu sirdīs ir kāds slepens grēks vai grēcīgas domas un aprēķins, viņu mūzika ir tikpat samaitāta kā skarbais roks.

"Cilvēks redz, kas parādās viņa aam, bet tas Kungs uzlūko sirdi" (l.Samuēla 16:7). Tomēr ārējais izskats ir auglis no tā koka, kurš aug sirdī.

Kas ir roka mīlētāju un viņa izplatītāju sirdīs? Tas ir jautājums, kas Dievam rūp. Vai tur ir sacelšanās? Jeb vēl palikusi mīlestība uz pasauli? Vai tur ir vēlēšanās pēc pasaules mūzikas, vienalga cik ļaunas, un ir arī vēl cerība uz debesīm? Esmu novērojis, ka daudzi jaunie rokmūzikas entuziasti pārdzīvo pretestības stadiju. Viņu mūzika atspoguļo vienkārši viņu iekšējo sajukumu un izmisumu. Pats Dievs nevarētu piedabūt, lai viņi atlaiž savu roka elku.

Esmu arī novērojis, ka roka izpildītājiem nav liecības par dievišķu dzīvi un atdalīšanos no pasaules. Daudzi vēl dzer, sevišķi vīnu un alu. Daži vēl lieto narkotikas. Jo "smagāks" viņu roks, jo vairāk viņiem kompromisu. Klausoties viņu mūzikā, garā tūliņ varu pateikt, kāda ir viņu apslēptā iekšējā dzīve.

Dievs saka kaut ko ļoti spēcīgu visiem, kas grib dzirdēt. Dievs skatās, par jo jūs esat kļuvuši, un ne tikai uz to, ko jūs dziedat un kā to izpildāt. Kā ir ar dziedātājiem, mūziķiem, orķestrantiem? Vai esat patiesi salauzti Tā Kunga priekšā, vai pavadat stundas Viņa svētā tuvumā, lai atļautu Svētajam Garam rakties dziļi jūsu sirdīs? Vai cītīgi meklējat Viņa Vārdā, paklausot tam, lai realizētu to savā dzīvē? Vai apzinaties, ka viss, ko darat uz skatuves, ir audzinošs, Kristu pagodinošs un svēts? Jeb jūs gaidat tikai uzslavu un jūsu talanta apbrīnošanu? Izlietojat Jēzu tikai kā pakāpienu laicīgai uzslavai? Vai jūs redzat Jēzu sēžam pirmajos solos un vai Viņš var nosēdēt visas programmas laikā? Vai ir kāda lepnuma sakne tevī? Vai salīdzini sevi ar citiem? Vai domā, ka esi sevišķs un unikāls? Dievs skatās, kādi ir mūsu motīvi. Kristiešu izplatītajās programmās ir tik daudz izrādīšanās! Daudzi izpildītāji grib iegūt laicīgo mūziķu atzinību, tāpēc viņi aiziet tik tālu, ka nosauc to vienkārši par Jēzus mūziku. Liels kauns! Viņiem vajadzētu izbeigt lietot Jēzus Vārdu kā līdzekli, lai gūtu slavu, un pāriet laicīgajā rokmūzikā. Dažiem pietrūkst tikai viens solis.

Kā ir ar ierakstu un kasešu pircējiem, koncertu apmeklētājiem un radioklausītājiem? Vai patiesi varat pielūgt Dievu pie roka akordiem? Vai roks jūsos kaut kur dziļi dziļi lejā ko neuztur un nebaro, ko jūs nevarat izskaidrot? Vai varat teikt, ka Jēzus Kristus ir Kungs un Ķēniņš jūsu dzīvē un ka Viņš jums nozīmē vairāk nekā rokmūzika? Ja Viņš prasītu, lai atsakāties no rokmūzikas, vai jūs to darītu?

Man ir iemesls jautāt visus šos svarīgos jautājumus. Jēzus Kristus draudze ir aizmigusi, gani ir aizsnaudušies vai dzenas pēc saviem sapņiem. Vienīgi aizmigusi draudze varēja pielaist, ka viņā notiek tāda apgānīšana. Tautu drīz sagaida šausmīga sodība, viss draud drīz sakrist un sabaikt. No visām pusēm būs panika un histērija. Visa tā vidū Dievs uzcels svētu uzvarētāju atlikumu; un daudzi no tiem būs jaunieši. Tas Kungs gatavo savu līgavu kāzām. Drīz mēs iesim uz mājām, lai būtu pie Viņa. Visas lietas ir gatavas. Kristus jau pacēlies no savas vietas, un drīz Viņš būs savienots ar savu līgavu.

Kāda veida mūziku dziedāsim, kad iesim Viņu satikt? Vai tā būs par uzvaru, svētumu, prieku mūsu Kungājeb tā būs atbalss no kāda pagānu koncerta? Ja zināsi, ka drīz būsi paradīzē, kāda dziesma tad atskanēs no tavām lūpām? Redzot, ka viss sāk degt un visi elementi sāk kust no lielā karstuma, kāda veida personām mums jābūt?!

Pārceļaties savā prātā uz laiku, kad būs pienākusi jūsu pēdējā stunda zemes virsū. Pēc dažiem mirkļiem skatīsit Viņa godības pilno seju. Tu dziedāsi kopā ar mocekļiem, kuriem viņu uzticības dēļ Jēzum tika atņemta dzīvība. Jums pievienosies eņģeļu koris. Tur būs redzami un dzirdami nekad neredzēti instrumenti, un spēlētāji būs serafi, kuriem pievienosies ķerubi. Gribu jautātkāda veida mūzika būs šī? Vai tā izklausīsies pēc roka? Bet varbūt tev būs jānokar galva un jāsaka: godības dziesmu nebiju gan vēl dzirdējis. Kad redzēsi To Kungu, vai Viņš svētīs tavu dziesmu? Varbūt redzēsi, ka esi dziedājis nepareizu dziesmu. Es gan gribu jau tagad dziedāt to dziesmu, kuru dziedāšu tur. Tā ir vienkārša pielūgšanas, godināšanas dziesma, ko dziedāšu savam svētajam un dārgajam Glābējam.

Spriedums rokam Dieva nama

Dieva rokā ir dzīvības un nāves atslēgas, un Viņš ir devis spēcīgu liecību, atņemot dzīvību tādiem rokmūziķiem kā Džimijs Hendriks, Džcins Džoplins, Elviss Preslijs un Džons L.cnons. Viņi tika apklusināti. Roka karalis ir paņemts prom. Tie ir miruši!

Sodība iesākas pie Dieva nama. Kāda tā ir liecība, ka tāds ļaunums nepaliek ilgi nesodīts! Ja nāve tik ātri piemeklē ļaudis ārpus Viņa nama, cik traģiski būs, kad Viņš pēkšņi nāks savā namā, lai to sodītu un šķīstītu! Viņš liks cirvi pie saknes! Viņš aizpūtis visas pelavas, paliks tikai kvieši. Mums būs jāpieredz briesmīga sodība, kas nāks pār visu negantību. Ja turpināsi kalpot roka dievam, tu ar to atsakies no Dieva svētuma un krāj sev sodību. "Ja jūs aizmirslsit To Kungu un kalposit svešu tautu dieviem, tad Viņš no jums novērsīsies, un Viņš liks ļaunumam nākt pār jums, un Viņš iznicinās jūs pēc tam, kad Viņš jums tik daudz laba darījis" (Jozuas 24:20). Es šeit neuzskaitu Vecās Derības lāstustic ir morāles principi par sodību, kas izskan cauri visam Dieva Vārdam.

Pēdējā laikā pat roka aizstāvētāji uztraucas par kristiešu pankroku. Viņi saka: "Viņi ir aizgājuši par tālutas ir par daudz." Bet ko gan jūs sagaidījāt, kā tas var beigties? Pati elle smejas. Tās ir tā paša koka saknes. Svētais Gars tās ir nesis gaismā, tāpēc skaidri nāca redzami augļi. "Tik tiešām, kā Es dzīvoju",saka Dievs Tas Kungs,"tāpēc, ka tu apgānīji Manu svēto vietu ar saviem riebīgajiem dievekļiem un ar visādu negantību, Es novērsīšu savu aci no tevis bez līdzjūtības, Es netaupīšu neviena" (Ecechiēla 5:11).

Ārā no Dieva nama! Lai pazūd visa šī roka izrādejūsu nokrāsotās pretīgās sejas, uzkrītošie apģērbi! Ārā lai nāk viss, kas zaimo svētumu! Ārā ar visiem maldinošiem vārdiem un "Jēzus" piesaukšanu! Ārā ar visu zaimošanu, kas pārvērš mūžīgo pestīšanu par laicīgu izpriecu. Jums drīz būs jāsatiekas ar Soģi, kurš jau agrāk ir sodījis Džimiju Hendriksu, Džeinsu Džoplinu, Elvisu Presliju, Džonu Lenonu. Viņi "aizšūpojās" uz elli, un jūs atsakāties mācīties no viņu traģēdijas.

Jaunie kristieši, kuri esat šīs mūzikas cienītāji, uzklausat mani. Tāda veida ļaunums nav nevainīgs un nekaitīgs. "Kas ir draugos ar neprašām, tas piedzīvos nelaimi" (Sālamana pam. 13:20). Jūs rotaļājaties ar pārdabīgu uguni, jūs draudzējaties ar tumsības spēku valdniekiem. Daži no viņiem ir kā gaismas eņģeļi, kas sūtīti, lai pieviltu. Daži no viņiem ir melu garu vadībā no elles, bet viņi to nezina. Viņi saka, ka ir ticīgie, bet viņi sludina citu Jēzu. Arī velns tic, bet dreb pie Jēzus vārda. Viņi pārkāpj vienu no visskaidrākajām pavēlēm, un viņi cenšas arī jūs piedabūt pie nepaklausības. Pāvils brīdina:

Nevelciet svešu jūgu kopa ar neticīgiem. Jo kāda daļa ir taisnībai ar netaisnību? Kas ir gaismai kopējs ar tumsību? Kā Kristus savienojams ar Beliaru, vai ir kāda daļa ticīgam ar neticīgo? Kas kopējs ir Dieva namam ar elkiem? Jo jūs esat dzīva Dieva nams, kā Dievs ir sacījis:"Es viņos gribu mājot un viņu starpā staigāt, un Es būšu viņu Dievs, un tie būs Mani ļaudis. Tāpēc aizeita no Viņa vidus un nošķiraties no tiem, saka Tas Kungs, un neaiztieciet neko, kas ir nešķīsts, tad Es jūs pieņemšu. Tad Es būšu jums par Dievu un jūs būsit Man par dēliem un meitām",saka Tas Kungs, Visuvaldītājs. (2.Korintiešiem 6:14-18)

"Neko svešu Manā svētnīcā"

Tie draudzējas ar svešiniekiem. (Jesajas 2:16 angļu tulk.)

Vai Dievs ar to joko? Tieši pretēji! Viņa dusmas iekaist pret visu un ikkatru, kas Viņa namā ir svešs un negantība. Pravietis Ecehiēls brīdināja:

Jūs ļāvāt ienākt svešiniekiem, kas neapgraizīti sirdī un miesās, Manā svētnīcā, un tie ar savu klātbūtni aptraipīja Mana nama svētumu, kad jūs Man upurējāt Manu maizi, taukus un asinis un tā lauzāt derību ar Mani bez visām pārējām jūsu nelietībām. Jūs nepildījāt paši savu svēto kalpošanu, bet saucāt citus, šos svešiniekus, savā vietā kalpot Manā svētnīcā. Tādēļ saka Dievs Tas Kungs: "Nevienam svešiniekam, kas neapgraizīts sirdi un miesās, nebūs ieiet Manā svētnīca, nevienam svešiniekam, kas dzīvo Israēla tautas vidū. Toties Ievītiem, kas atkrituši no Manis, kad Israels bija nomaldījies un pēc savas atkrišanas no Manis skrēja saviem elkiem pakalpot mana svētnīca kā sargiem dievnama vārtos un namu apkopt, tiem bus kaut tautas dedzināmos un kaujamos upurus un but vienmēr savu tautas brāļu rīcībā, lai varētu tiem pakalpot. Tāpēc, ka tie viņiem kalpojuši elku priekšā un kļuvuši Israēla namam par iemeslu apgrēcībai. Es paceļu pret tiem savu roku zvērestam",saka Dievs Tas Kungs,"lai tiem būs izpirkt savu noziegumu. Tiem nav atļauts Man tuvoties kā priesteriem, priesteru pienākumus pildot, un aizskart jebkādus manus svētumus, bet tiem būs nest savu kaunu un griezt par labu tās nelietības, ko tie darījuši." (Hcechiēla 44:7-13)

Tas ir baismīgs Vecās Derības pravietojums, ko vajadzētu dzirdēt ari mūsu laikā: "Jūs esat ieveduši svešiniekus Manā namā, kas dara svešas lietas un piespiež Dieva ļaudis, kaut gan paši nepieder Tam Kungam, kalpot saviem elkiem. Es pacelšu savu roku pret tiem. Es viņus vairs nepazīšu; viņi dārgi samaksās par tādu necieņu pret Mani." Lasi par to! Tas viss ir rakstīts! Tā reiz notika ar Israēlu, bet šī sodība nāks atkal par visu svešo, neganto, kas notiek Dieva namā. Pēkšņa nāve! Tas notika ar Ananiju un Safiru Jaunās Derības draudzē, tas var notikt atkal. Svēto Garu nevar piekrāpt. Savu nodošanos Dievam nevar sadalīt divās daļās un daļu paturēt sev.

Nevar būt pielūgšanas, ja uz mūsu lūpām ir Baāla vārdi

Jo Es gribu piespiest viņas muti un lūpas nekad vairs nelietot Baāla dievību vārdus. (I lozejas 2:19)

Dievs saka: "Mani īstie pielūdzēji nekad vairs neatkārtos tās lietas, kas atgādina viņu veco dzīvi un agrākos elkus". Baāls un Bābele ir Bībeles teoloģiski sinonīmi. Tie attēlo iekšēju sajaukumu, apsēstību un visu, kam sakars ar elkiem.

Sātanam ir izdevies ievest Dieva namā mūziku, kas rada sajukumu, kam ir nodoms dabūt dvēseles zem šī gara iespaida. Hozeja pravieto, ka Dieva ceļš šķīstī tos svētos, kuri ir miruši šīs pasaules ļaunumam, kuri nekad vairs negrib minēt to, kas pieder Baālam, tas ir visam, kas rada sajukumu un attur no nošķiršanās Dievam.

Ieeju kādā kristiešu grāmatu veikalā, aplūkoju tur plates, un man liekas, ka esmu iegājis kādā rokmūzikas centrā. Vai esiet redzējuši pēdējā laikā attēlus uz šīm platēm? Tie atgādina netīras saslaukas. Tā saucamās kristiešu rokgrupas ir ar dēmonisku un raganām līdzīgu sejas izteiksmi, ar čūsku un citu nejauku radījumu attēliem uz drēbēm, it kā no pašas elles.

Aiz visa tā stāv elku dievs Baāls, un es ticu, ka daudz no šīs mūzikas ir radīta homoseksuāļu prātos, kokaīna vai citas narkotikas iespaidā. Ir redzams tikai sajukums un sātaniskas derības attēls. Kristiešu mūzika vispār paliek sliktāka kā laicīgā. Kā sātans gavilē, kad tie nāk zem viņa iespaida! Dievu mīlošs, Kristum nodevies mūziķis nevar sadarboties ar tumsības spēkiem un nākt zem sātana iespaida.

Saku ar Dieva Vārda autoritāti, ka, ja esam vienoti ar Kristu, neiespējami lietot un minēt netīrus vārdus. "Es gan nemitīgi sutīju pie jums visus praviešus, Manus kalpus, lai viņi agri un veļu sludinātu: Nedariet jel tādu negantību, ko Es ienīstu!" (Jeremijas 44:4) Vienīgi Jēzus Kristus nicinātāji var turēties pie tā, ko Dievs ienīst. Tikai Dieva pretinieki var pirkt šīs plates. Vienīgi tie, kam dalīta sirds, var apmeklēt viņu koncertu vai noskatīties viņu videokaseti. Viņu videokasetes ir dēmoniskas un zaimojošas. Sajukuma gars, kādā tās ir dzimušas, pamazām pārņem dvēseli, un tā tiek novesta pie Baāla altāra. Smejies, ja gribi, bet tu esi brīdināts.

Draudze tagad ir pārāk vāja, lai nošķīstītos no negantās mūzikas Dieva namā. Es ticu, ka Dievs pats tagad šķīstīs draudzi. Viņš ir solījis parādīties Ciānā un svētās dusmās tīrīt savu klonu. Viņš grib pārmācīt ļaunākos pretiniekus. Viņš cels īstu garīgo pielūdzēju kopu, kas atmetīs visu zelta teļa mūziku. Nav tālu laiks, kad rokmūziķi pazaudēs savus kristiešu klausītājus. Viņas sekotāji izgaisīs. Jēzus, kas reiz izdzina no tempļa visus naudas mijējus, izdzīs no Dieva nama ari visus svešos garus ar viņu lēto izrādi un sensacionālismu, gaismām, un visus tumsas bērnus, kas izliksies par gaismas bērniem.

Šī mūzika turpināsies grēka un kompromisa vietās, bet šķīsto un neapgānīto sirdīs un Dieva namos tā izzudīs. Tie, kas turpinās sevi saistīt ar šo velnišķīgo mūziku, kļūs vēl ļaunāki un tiem paliks aizvien sliktāk, līdzīgi kā viņu pasaulīgajiem varoņiem; mūzika kļūs aizvien ļaunāka, koncerti spēcīgāki; tos apmeklēs tikai daži ticīgie neticīgo vidū. Tā saucamie pankmūzikas koncerti būs ar dēmonisku raksturu un tos apmeklēs tikai tie, kuri kalpo citam Kristumviltus kristum. Visi patiesie pielūdzēji atstāsies no tiem, paliks tikai atkritēji un remdenie.

Ja jūs neticat tam, ko esmu pravieto jis, ticiet vienam: Dievs izmēzīs šo mūziku no sava nama! Rokmūziķi un pankrokeri tiks aizdzīti no Jēzus vaiga uz visiem laikiem! Svētais Gars ir apņēmies darīt, lai Kristus tiktu pielūgts Garā un patiesībāne caur dēmoniskiem kanāliem. "Tapat tas ir ar Manu vārdu, kas iziet no Manas mutes. Tās neatgriezīsies pie Manis tukšā, bet pirms tam jaizdara tas, ko Es veļos, un jāizpilda savs uzdevums, kādēļ Es to sūtīju" (Jesajas 55:11).

Beidzot mēs nonāksim pie Kristus mīlestības

Ja kāds mīl pasauli, tad viņā nav Tēva mīlestības.

(l.Jāņa 2:15)

Vai vajadzīgs vēl kāds cits arguments? Visu noteic mūsu mīlestība uz Jēzu. Vai mūsu mīlestība uz Jēzu ir lielāka nekā uz visām pasaules lietām, ieskaitot viņas mūziku? Vai tu vari izjust Jēzus sāpes pret visu to, kam ir šīs pasaules nokrāsa? Vai tava mīlestība uz Viņu neliek atrauties no visa tā kā no sērgas? Es saku "jā".

Vienīgais iemesls, kāpēc šīs pasaulīgās lietas varēja tā attīstīties pie mums, ir mūsu atdzisušās mīlestības dēļ. Mīlestība pie daudziem izdzisaienāca ļaunums. Griezies atpakaļ karstā mīlestībā uz Jēzu, un tev nevajadzēs, lai kāds tev norāda uz grēku. Tu to zināsi, jo tava mīlestība uz Jēzu to tev atklās.

Ja mūžībā mūs pazīs kā visļaunāko no visām paaudzēm, tas nozīmē, ka visa tā pēcgalā mēs beidzot Viņu iemīlēsim. Dievs, palīdzi mums! Dievs man neteica, lai gaidu rezultātus no šīs nodaļas, bet Viņš man pavēlēja bazūnēt un brīdināt kristiešus, ka Viņš izdzīs no savas patiesās draudzes visu velna mūziku. Tā kā Dievs sūtīja Jesaju, lai viņš brīdinātu Israēla tautu. Dievs sūta mani, lai es brīdinu jaunatni; daži atgriezīsies, bet citi tikai nocietinās savas sirdis un kļūs gatavi sodam.

Ej un saki šai tautai: "Dzirdēt gan dzirdat, bet nesaprotat, redzēt gan redzat, bet neizprotot un neapjēdzat". "Apcietini šās tautas sirdi un padari tas ausis nedzirdīgos un apstulbo tai acis, ka tā neredz ar savām acīm, nedzird ar savām ausīm un nesaprot ar savu sinli un neatgriežas, lai taptu dziedināta. (Jesajas 6:9,10)

Un vai tie klausa, vai neklausa, jo tie ir pretestībai noskaņota cilts,tiem jāzina, ka pravietis ir viņu vidū.

(Ecechiēla 2:15)

Cilvēka bērns, Es tevi esmu ielicis par sargu Israēla namam. Kad tu uztversi kadu vārdu no Manas mutes, tad tev tie jāpamāca un jābrīdina Mana vārdā.

(Fcechiela 3:17)

Ja mēs stāvam Dieva pusē, mums ir jānostājas pret roku, jālūdz par tā izbeigšanu un jāatteicas atbalstīt jebkuru kristieti jeb staciju, kas veicina tās izplatīšanos.

Vārds garīgiem mūziķiem un šīs mūzikas mīļotājiem

Tie, kas ir garīgi un pieaug Jēzus Kristus atziņā, attīsta savas garīgās izšķiršanas spējas un saņem arī vairāk spēka izšķirt. Kam slāpst un kas ir izsalkuši pēc taisnības, kas vairāk laika pavada lūgšanā un Dieva Vārda lasīšanā, tie ļoti ātri varēs atšķirt, vai mūzika nav dzimusi no tumsības sfērām. Jēzus Kristus sekotāji var viegli atšķirt, vai kāds mūzikas izpildītājs jeb grupa dzied laicīgās mūzikas stilā. Viņi var pasacīt, kad izpildītājs vai grupa uzstājas Garā vai miesā. Kas tīrs un svēts, uz tā vienmēr ir Svētā Gara zīmogs. Ja mūzika ir ļauna, garīgs cilvēks izjūt iekšēju noskumšanu.

Esmu novērojis, ka visi bez izņēmuma, kuri dziļi nodevušies lūgšanas dzīvei un mīl To Kungu, noteikti atraujas no skarbās, griezīgās mūzikas. Viņi slāpst pēc mūzikas, kas dvēseli mierina. Viņiem patīk mūzika, kas izceļ un slavē Jēzus vārdu un kas pamudina nest Dieva priekšā salauztu un sagrauztu sirdi. Tā var būt skaļa vai klusa, ātra vai lēna; mūzikai, kas skar garīga cilvēka dvēseli, nav roka pieskaņas.

Parādi man kādu pazemīgu, Dievam nodotu lūdzēju mūziķi; un es tev norādīšu uz tiem, kas mīl Svētā Gara apdvestu un svaidītu mūziku. Tāds mūziķis vai grupa grib labāk palikt nezināms un aizmirsts nekā ies ar vieglprātīgo, bezrūpīgo, atkritušo pūli. Rokmūzika Evaņģēlija sekotāju aprindās izmirtu vienā nedēļā, ja katrs mūziķis salūztu Tā Kunga priekšā, ja viņam būtu vīzija par bijājamo Dieva svētumu.

Lai neviens mani nepārprot, cs nesaku, ka atteikšanās no pasaulīgās mūzikas var glābt dvēseli. Saku vēlreizmēs esam glābti žēlastībā, ne ar darbiem. Šī vēsts ir par paklausību mīlestībā. Mēs iegūstam drošību pie asinīm aptraipītā altāra. Mūs šķīstī Dieva svētais Vārds. Lai Dievs šķīstī mūs visus!

5. nodaļa tempļu celšana

Israēls ir aizmirsis savu Radītāju un cēlis sev pilis, arī Juda joprojām ierīko sev liela skaitā nocietinātas pilsētas. Bet Es likšu ugunij uzliesmot viņu pilsētas, un tā aprīs viņu greznās ēkas. (Hozejas 8:14)

Es drebu par to, ko Dievs man liek sludināt un norāt šinī nodaļāpar pilsētu un tempļu celšanu. Hozeja pravietoja pret cilvēkiem, kuri, būdami Dieva vīri, domāja, ka viņi ceļ svētnīcas, bet Jehova skatījās uz tām kā uz kapenēm.

Cik patētiski tiek tēlots Dieva ļaužu nedzīvs rituāls. Viņi aizmirsa Dievu un cēla Viņam pilsētas un tempļus. Vēsture atkārtojas un tas notiek atkal. Tauta ir pie atkrišanas, bet Dieva ļaudis nav spējīgi izdzīt dēmonus.

Hozeja sludināja, ka Dievs nāks pret savu namu "kā ērglis" pār tiem, kuri sauc Viņam pretī: "Tu esi mītsu Dievs, mēs, israelieši, pazīstam Tevi" (Hozejas 8:1,2). Bet šie vīri, kuri apgalvoja, ka pazīst Dievu, šie pilsētu un tempļu cēlāji, bija "atmetuši visu, kas ir labs" (Hozejas 8:3) un faktiski ienaidnieks viņus vajāja uzņemties šo projektu, kas Dieva acīs bija negantība. Viņus vadīja melu gari.

Dievs uzskatīja tempļa cēlājus kā "bezdievīgus traukus" (Hozejas 8:8). Viņi tērēja laiku, enerģiju un pūles, ceļot pilsētas un tempļus. Pravietis Ecehiēls sauca, ka viņi tos ceļ paši sev. "Un pēc visām savam ļaunprātībāmlāsts, lāsts par tevi!saka Dievs tas Kungs,lieta nogāja tik tālu, ka tu augstienēs ierīkoji upuru laukumus un elku dievu pielūgsmes vietas kairā kaut ari nelielā klajuma" (Ecechiēla 16:23,24).

Kamēr tic bija nodarbināti ar pilsētu un tempļu celšanu, Dievs teica, ka patiesais Dieva nams ir atstāts novārtā. Caur Jeremiju ir izteiktas Dieva skumjas par viņu neizpratni novērtēt īstās vērtības.

Bēdas Man Manas nelaimes dēļ! Sitiens, kas Mani ķēris, ir smags! Bet es saku:Tas ir Manas ciešanas, Man tās jānes! Mana telts ir sagrauta, visas telts saites sarautas. Mani bērni Mani atstājuši, to vairs Man nav, nav neviena, kas turpmāk uzceltu Manu telti un [xirklatu to ar telts segu! Mani gani ir bijuši apmāti, un nav meklējuši To Kungu, tādēļ tiem nebija panākumu un viss viņu ganamais pulks ir izklīdis. (Jeremijas 10:19-21)

Kāds šausmīgs bēdu pārņemts Dieva spriedums! Mācītāji un evaņģēlisti pavada savu laiku, ceļot sev mājas un tempļus, atstādami novārtā savas avis, ļaujot tām izklīst, un atstumjot īsto templi, kas nav rokām celts.

"Salamans uzcēla Viņam namu. Bet Vtsaugstakais nedzīvo rokām darinātos namos, kā pravietis saka: Debess ir Mans goda krēsls, un zemeManu kaju pamesls, kādu namu jūs Man uztaisīsiet, saka Tas Kungs, vai kur ir Mana dusas vieta?" (Apustuļu d.7:47-49) Pāvils saka: "Vai jūs nezināt, ka jūsu miesa ir Svētā Gara mājoklis, kas ir jūsos un ko jūs esat saņēmuši no Dieva, un ka jūs nepiederat sev pašiem?" (1.Korintiešiem 6:19) Un vēl: "Bet Kristus kā dēls pār Viņa namu, Viņa nams esam mēs, ja drosmi un cerību, ar ko lepojamies, stipru paglabājam līdz galam" (Ebrejiem 3:6).

Šī muļķīgā cilts ceļ dārgas un pārāk lielas baznīcas, torņus, pilsētas, atpūtas namus, kristiešu stadionus un atpūtas centrus, sagādājot Dievam skumjas; tas skumdinātu arī Pāvilu. Dieva cilvēki ceļ nepareizas celtnes! Dieva sauciens ir: "Kas turpmāk uzceltu Manu telti un pārklātu to ar telts segu?" (Jeremijas 10:20)

Dieva cilvēki šodien ceļ visu ko un saka, ka ceļ "Dievam par godu". Bet kā varam pavairot Viņa godu, ja Viņam jau pieder viss gods?

Vai Dievam ir gods no tā, kā Viņa kalpi ceļ tempļus par salaupīto? Dievs saka: "Jo Es, Tas Kungs, mīlu taisnību un ienīstu laupījumu" (Jesajas 61:8). Dievam tiek nolaupīts dārgais laiks, kas Viņam pieder. Visas šīs stundas, kuras tiek pavadītas skriešanā, laicīgās rūpēs, naudas plānu kalšanā, Dieva ļaudīm būtu jāizlieto lūgšanā un Dieva Vārda tuvumā. Dieva ļaudīm sevi jāatdod lūgšanai un Vārdam. Viss, kas viņus attur no šīm lietām, ir nosodījuma vērts.

Vai tas pagodina Dievu, ja ganam ir jācērpj savas avis, lai varētu realizēt savu sapņoto projektu, un atkal turpināt cirpt, lai viņa pasākums varētu zelt? Tā ir ļoti svarīga lieta Tā Kunga acīs, un neviens Dieva vīrs nevar skatīties garām šim Dieva brīdinājumam par Viņa avīm. Es dzirdu šo bēdīgo avju blējienus no daudzām vietām. Jcsaja to izsaka tā: "Kā jus uzdrošināties postīt Manu tautu un nežēlīgi mtl dubļos viņu cilvēcisko cieņu?" (Jesajas 3:15)

Jeremija raudāja: "Mana sinJs mani ir salauzta, visi mani locekļi dreb un es esmu ka piedzeries, ka tads, ko vīns pārvarējis Tā Kunga un Viņa svēto vārdu priekšā" (Jeremijas 23:9). Joēls žēlojās: "Avis ir izģindušas un panīkst" (Joēla 1:18). Jesajam bija visstiprākais nosodījums rijīgiem ganiem; tie ir vārdi, kas liek man nosarkt:

Visi viņu sargi ir akli, bez izpratnes, tie ir mēmi suņi, kas nemāk riet, tie guļ un sapņo, tie mii miegu. Bet viņi ir ari rijīgi suņi, kas nav paēdināmi. Tai pašā laikā viņi ir ari gani bez saprašanas un atziņas, viņi visi raugās ikviens tikai uz savu ceļu un meklē tikai savu labumu.

(Jesajas 56:10,11)

Pravieša dusmas uz ganiem bija ļoti lielas viņu lielās patmīlības dēļ, jo viņi bija tik aizņemti, darot savas pašu lietas, īstenojot savus pašu projektus, kamēr "taisnais aiziet bojā un neviens to neņem pie sirds" (Jesajas 57:1).

Padomājiet par to! Taisnais aiziet bojā! Nevis netaisnais, bet žēlīgais un labais. Un kāpēc? Gani bija apņemti ar saviem pašu sapņiem un aizmirsuši avis. Ja Dieva vīri būtu tikai uz pusi ieinteresēti savu ļaužu vajadzībās un svētuma atdzimšanā kā jaunu ēku projektu realizācijā, tas nevarētu notikt. Jeremija sacīja: "Mana tauta bija kā pazudušas avis, viņu gani bija tās maldinājuši, vadājot kalnos pa nepareiziem ceļiem, tas gāja no kalna uz pakalnu un aizmirsa savu novietni" (Jeremijas 50:6).

Gans, kurš ceļ templi bez Dieva norādījuma, barojas no ganāmā pulka taukiem. Dievs to neatļaus. Viņš izsaka savas dusmas caur praviešiem. Ecehiēls brīdināja:

Cilvēka bērns, vērs savus pravietojumus pret Jsraela ganiem, saki šiem ganiem: Tā saka Dievs Tas Kungs: Bēdas Israēla ganiem, kas ganījuši tikai [xiši sevi! Vai ganiem nebija avis ganīt? Jūs viņu pienu gan dzerat, ar viņu vilnu ģērbjaties un kaujat taukas, bet avis vispārīgi jūs neganāt. (Ecechiēla 34:2,3)

Es apmeklēju vietas un pilsētas, kur ir liels bezdarbs un strādājošie saņem mazu atalgojumu. Visapkārt ir grūtības. Vecākiem ļaudīm gandrīz nav ko ēst. Fermerim jāslēdz fermas, daudziem ir bankrots. Tomēr neticami, ka tur ir mācītājs, kas ceļ lielu templi. Ļaudis viņu mīl, un viņš saka tiem, ka Dievs viņiem pavēl to celt. Un viņš ceļ. Redzu nabaga avis šai draudzē, kuras pūlas ziedot tik daudz, lai mācītājs varētu realizēt savus sapņus, un es dzirdu, ka man ausīs skan šie šausmīgie vārdi:

Tā saka Dievs Tas Kungs: Es celšos pret šiem ganiem. Es atprasīšu savas avis no viņu rokas un izbeigšu viņu gana amatu, lai tie negana paši sevi. Es atraušu savas avis viņu mutei, lai tās nav viņiem vairāk par barību.

(Ecechiēla 34:10)

Dzirdēju kādu televīzijas evaņģēlistu, kurš mēģināja attaisnot savus daudzmiljonu dolāru izdevumus viņa projektētai dārgai celtnei. Viņš teica ļaudīm: "Jūs varbūt esat nabadzīgi un jums vajadzēs aizņemties no kāda, lai sūtītu man dāvanu, bet Dievs jums to atmaksās." Ecehiēls izsaucās: "Tie bijuši kā rūcēji un laupījuma kārlgi lauvas, tie norijuši cilvēku dzīvības, salaupījuši bagātību un mantu, tie vairojuši tur atraitņu skaitu" (Ecechiēla 22:25).

Kad dzirdu žēlos saucienus, neticamo taisnošanos un naudas izspiešanu no trūcīgajiem ļaudīm, tad dzirdu pravieša Cakarijas vārdus: "Bet viņu gani nežēlo tās" (Cakarijas 11:5). Habakuks saka: "Bēdas tam, kas ceļ pilsētas ar asins izliešanu, un kas pilis uztaisa ar netaisnību! Ievērojiet, vai tas tā nav Tā Kunga Cebaota nolikts, ka tautas nopūlas tikai tādēļ, lai uguns izpostītu viņu pūliņu augļus, un ka boja jāaiziet tam, kādēļ tautas tik neatlaidīgi ir pulējušās" (Habakuka 2:12,13).

Gani, kas lieto Dieva Vārdu kā naudas ieguves avotu, uzbrūk Dieva svētuma jēdziena pareizai izpratnei. Jeremija sacīja: "Nolādēts tai ir, kas Tā Kunga darbu dara nolaidigr (Jeremijas 48:10). Ak, kā Raksti tiek dažkārt sagrozīti, izņemti no konteksta un izlietoti nepareizi un avis tiek maldinātas. Pat ļaunāk, gani bieži piesavinās visu mīlestību un cieņu: "Bet viņi tomēr ir nospiesta, noplicināta un izlaupīta tauta, kas sagūstīta novietota alās un ieslodzīta cietumos, tie ir kļuvuši citiem par laupījumu, un nav neviena, kas teiktu: "Atsvabini tos!"" (Jesajas 42:22-23)

Kur ir uguns?

Tagad man ir jautājums. Ja esam uzcēluši šos varenos jaunos altārus Tam Kungam, kur tad ir uguns? Elija cēla. Viņš cēla altāri Dievam par godu, un pār to nonāca iznīcinošs uguns no Dieva, kas satricināja visu tautu. Pagānu pūļi bija pārsteigti, tie bailēs krita uz sava vaiga.

Dievs parādīja lielu labvēlību Elijas celtajam altārim. Viņš atbildēja ar uguni. Kāpēc Dievs neatbild ar uguni uz mūsu jaunajiem, lielajiem altāriem? Kāpēc mūsu pagāniskie kaimiņi neredz kādu pārsteidzošu notikumu pie mūsu jaunajiem altāriem? Vai lai tā vietā Dievs izlej savu svēto uguni pār jaunajām tūristu mītnēm, spēļu laukumiem un atrakciju vietām?

Esam cēluši visus šos dārgos altārus, bet nav Dieva priekšā neviena, kurš izsauktu krist ugunij uz tiem. Jautāju: kur ir uguns? Tas liek man domāt, ka Dievs nav apmierināts. Kāpēc Viņš neatbild ar uguni kā senatnē, kad Viņš izrādīja savu labvēlību un nonāca ar iznīcinošu uguni. Kāpēc no debesīm nenāk uguns stabs?

Lai piepildītu mūsu jaunās, lielās auditorijas, uzaicinām ievērojamus evaņģēlistus, cerot, ka viņu uzstāšanās liks tām piepildīties. Bet kur ir uguns?

Kur ir uguns? Ko gan visu daži Dieva vīri nedara, kādos kompromisos tie neielaižasun viss, lai pievilktu pūļus un radītu izrādes. Mēs arī savācam pūļus. Bet kur ir uguns? Viss, ko Dieva vīri var panākt, irsapulcināt pūļus.

Mēs ceļam savus tempļus, lai savāktu pūļus, bet ne ugunij. Ja Dieva iznīcinošā uguns kristu uz kādu no šiem tempļiem, tā izklīdinātu pūļus, atstājot tikai dažus svētītus cilvēkus, kuri turas pie Tā Kunga. Aizietu visi laulības pārkāpēji, izpriecu mīlētāji, atkritēji, tie diakoni un vecaji, kuri mīl savu slepeno grēku, dzērāji, smēķētāji, remdenie, kuri mīl piekāpīgu sludināšanu, visi tie, kuri nevar panest Dieva iznīcinošo uguni.

Varbūt, ka Dievs tad varētu nākt atpakaļ pie šiem altāriem un uzcelt sev jaunu Miesu, bez traipa un grumbas. Varbūt, ka nāk diena, kad pūļiem vairs nebūs nozīmes, bet nozīme būs pastāvīgi degošai ugunij uz altārapastāvīgi svētojošai visus, kas nāk_tjiiļimā.

^ungs,^ūti uguni! Spiedies cauri visām nedzīvām, sausām svētnīcām un šķīstī tur visu! Nolīdzini visas tekas! Noposti visu negantību un reliģiskās izrādes! Izdedzini visu lepno un pasaulīgo! Izdedzini grēku ar visām saknēm! Tiec galā ar visu izrādīšanos un pasaulīgumu. Atklāj laulības pārkāpšanu un burvestības! Iededz ugunilai kļūst karstsun dedzini, dedzini mūs!

Dievs saka: "Nevaru tos vairāk paciest!"

Kad lūdzu Dievu par tempļa celšanu un dārgajiem projektiem, visu laiku jutos noskumis savā sirdī, bet nevarēju atrast tā iemeslu. Zināju, ka tas bija Kungs, kurš čukstēja manā sirdī: "Es nevaru vairāk paciest šo celtniecību".

Te nav tik liela vērtība naudai; jautājums ir par dažu Tā Kunga iemīļoto kalpu vērtību. Daudzi no šiem tagadējiem cēlājiem ir Viņa spēcīgākie cīnītāji, lieli ticības vīri, kam piemīt līdzjūtība cilvēku vajadzībās. Tas ir uzlicis pārāk lielu nastu viņu garīgai un fiziskai labklājībai. Patiesībā daži aizgājuši pārāk tālu un tie nekad vairs neatgūs to, kas tiem reiz bija.

Tie ir Dieva vīri, kuri bija tik nepieciešami frontes līnijā, lai nopostītu cietokšņus un paceltu Dieva Vārdu snaudošā draudzē. Tiem vajadzēja būt vīriem, kuri nošķīrās vienatnē ar Dievu, lai stundām un dienām lūgtu un nāktu dziļāk svētumā, lasot un studējot Dieva Vārdu. Ja šie talantīgie Dieva vīri būtu darījuši to un nebūtu nodevušies saviem projektiem, tie būtu garīgi milžimantojot miljonus Dievam.

Dievs nevar vairs ilgāk panest, ka šie spēcīgie vīri mocās un smok zem smaga finansu spiediena un izlieto savu laiku laicīgiem projektiem. Šo laiku varētu pavadīt lūgšanā Tā Kunga vaiga priekšā, pārvēršoties Viņa līdzībā no godības godībā, bet tie ir aizgrūduši ciet debesu vārtus naudas un nevajadzīgu pasākumu dēļ. Laiks, kuru vajadzēja pavadīt, klausoties Dieva vēsti no debesīm, lai uzzinātu Dieva prātu, ir pavadīts, organizējot un plānojot, un gūstot uzslavu sev. Tas sāpina Dieva sirdi.

Lūkojos Dieva vīri nogurušās sejās, kas nodarbojas ar vareniem projektiem, un man sāp sirds par viņiem. Daži no viņiem vairs nevar gulēt, viņi ir tik dziļi iestiguši, ka neredz visam galu. Tiem neatliek laika klusu palikt ar To Kungu. Ir bēdīgi, ja neatliek laika saņemt no Tā Kunga jaunu svaidījumu. Ja viņš ir patiess Dieva vīrs, šis cilvēks zina, ka Dievu neapmierina tikai druskas, ko viņš dod Dievam no sava laika. Viena no lielākajām negantībām Dieva acīs ir tā, ja mācītājs jeb evaņģēlists kāpj kancelē nesagatavojies, bez autoritātes un spēka, lasot kādu steigā sameklētu Dieva vārdu.

Es ticu, ka Svētais Gars tagad aicina visu§_ļielos cīnītājus krist uz ceļiem. Nāk laiks, kad Dievs jautās: (Vai/tu nāksi kopā ar Mani, vai arī turpināsi savus nebeidzamos projektus?" Apmeklēju skaistus, jaunus, gandrīz gatavus dievnamus. Atviegloti nopūšos par Dieva vīru, kurš to ir paveicis. "Tagad," saku pats sev, "viņš ir brīvs intensīvākai lūgšanai, lai pieaugtu dziļāk patiesībā un atklāsmē." Bieži tomēr tā nav. Tieku vests kabinetā, un man rāda atkal jaunu projektu. Man tiek rādītas galvu reibinošas lietasatpūtas centri, skolas-, un es sev jautāju: "Vai šis vīrs tiešām pavadīs visu savu dzīvi būvējot? Kad viņš beidzot būs ar visu apmierināts un sāks sludināt un kalpot Tam Kungam?"

Nē, Dievs patiesi nevar panest šo pastāvīgo tempļu un iestāžu celšanu. Cilvēki ar vīzijām ir pievērsušies garīgajai frontei. Ir neatliekama vajadzība jauna veida garīgai kalpošanai* un tas var notikt vienīgi ar pilnīgu nodošanos Dievam un nošķiršanos, kāda līdz šim nav redzēta mūsu vidū.

Dieva vīri, pabeidziet, ko esat sākuši. Lai viss paliek. Sakiet saviem ļaudīm, ka no šīs dienas jūs gribat savienoties ar Dievu tā, ka varat stāvēt kancelē ar spēcīgu "tā saka Tas Kungs". Jūs nevarat šķiest laiku, jūsu priekšā ir izšķiršanās par garīgu pieaugšanu dziļumā; vai arī atrādīsities seklumā, iznīcīgās lietās un aizņemtībā.

Es neticu, ka Dievs ir pret baznīcu, Bībeles skolu, slimnīcu un citu namu celšanu cilvēku vajadzībām. Dievs ir pret mācītājiem, kuri tik ļoti nodevušies būvniecībai, ka saviem projektiem ziedo lielāko laika un enerģijas daļu, atraujot to Dievam un garīgās dzīves celšanai.

Kādi ir Dieva tempļi un kādi cilvēku?

Dieva ļaudīm ir vajadzīgs patvērums, kur pielūgt Dievu, To Kungu. Ir vajadzīgas celtnes, kur ievietot vecos, slimos, neprecētās mātes u.t.t. Tomēr ir milzīga starpība starp māju patvērumam un māju izrādei! Pārāk daudz ir ganu, kuri grib celt ne tikai vienkāršu patvērumu; sāncensības gars un ego prasa uzcelt pieminekli paša sasniegumiem, kaut ko, kas citiem kaut ko nozīmē: "Es to uzbūvēju, un tas pastāvēs! Dievs ir pelnījis vislabāko, un es esmu cilvēks, kas to Viņam uzcels."

v^ aties^ Dieva viri ceļ namu citādā garā. Viņi rēķinājās ar savas draudzes iespējām, viņi ir gatavs labāk mirt, nekā pārslogot savas avis. Viņi apzinās cenu, viņi būvē vienīgi tad, ja Dievs nodrošina. Noslogot Dieva ļaudis ar parādiem ir nepieļaujami; tas nav no Dieva. Tomēr svētdienu pēc svētdienas mācītāji ir spiesti aicināt savas draudzes ziedot pāri par viņu līdzekļiem, lai uzturētu reālus savus lielos sapņus.

Sālamans bija apsolījis celt Dievam namu. Dievs nebija domājis par tik lielu projektu, lai tautai nāktos ciest. Brīnies, ja gribi, par šo lielo sasniegumu, bet, kas attiecas uz mani,es saku: viņš aizsteidzās Dievam priekšā. Pēc viņa nāves par ķēniņu kļuva viņa dēls Rehabcāms. Jerobeāms, Nebata dēls, nāca pie Rehabeāma kopā ar nodokļu reformas komitejas pārstāvi, lai lūgtu atvieglojumu: "Un Jerobeāms un visa saaicināta Israēla draudze runāja ar Rehabeāmu un sacīja: "Tavs tevs mums jūgu darījis smagu, bet tagad dari tu mums vieglāku šo grūto kalpošanu un smago jūgu, kādu tavs tēvs ir mums uzlicis, tad mēs esam ar mieru tev kalpot"" (1.Ķēniņu 12:3,4).

Rehabeams atteicas to darīt, un Jerobeāms teica: "Atpakaļ savās teltīs, Israēl, bet tagad raugies tu pats uz savu namu, Dāvid". Un Israēls aizgāja atpakaļ savās teltis. Tāda kārtā Israēls atkrita no Dāvida nama, kā tas ir līdz pat šai dienai (1.Ķēniņu 12:16-19).

Neviens nevar to teikt, ka mūsu mīļais debesu Tēvs atļauj celt namu Viņam par godu, lai tas nospiestu un apbēdinātu Viņa ļaudis. Bija templis, kuru Dievs ātri pameta. Tikai pēc nedaudz gadiem Sālamana templis tika nodedzināts. "Musu skaistais un svētais dievnams, kur musu tēvi Tevi slavēja, ir kritis ugunij par laupījumu, un visas mūsu mīļās vietiņas ir drupās!" (Jesajas

^agaj,' ka Israela laika ari tagad Dieva ļaudis sauc pec atvieglojuma, smokot zem nodokļu nastas, kas uz tiem gulstas grezno namu dēļ. Varbūt Dievs deva atļauju tiem celt, bet tie pielika klāt no sevis vēl un vēl, kamēr Dievs tos atstāja, pirms viņi nobeidza celt. Viņi radīja nastu! Viņu ļaudis ir noguruši nepārtraukti dzirdēt par naudas nepieciešamību.

Viena no lielākajām traģēdijām, ko spēju iedomāties, rodas tad, kad mācītāji uzliek draudzēm smagu nastu, iesāk celt, bet tad atrod bagātāku draudzi un tos atstāj, jo viņi nespēj īstenot viņa prasības. Tas notiek pārāk bieži. Viņi nav kalpotājiviņiem nav Imslīga»; sirds.

<t^ilvēķs^>ūtīts no Dieva, vienkārši gādās par šodienas un nevisīzŠķērdīgām nākotnes vajadzībām. īsts Dieva vīrs, pildīts ar žēlastību un žēlsirdību, cīnīsies savus palīgus darīt tādus pašus. Viņš izskaudīs katru cietsirdības izpausmi un ilgosies pēc dienas, J^ad būs uzbūvēts patvērums, kur Viņa ļaudis varēs Dievu .meklēta

Ja tas būs no Dieva, nebūs ne nastas, ne avju sāpināšanas, ne uzpūsti, nesamaksājami parādi.

Liela negantība iekšējā pagalmā

Un Viņš man sacīja: "Vai tu to redzi, cilvēka bērns? Bet tu redzēsi vēl lielākas nelietības neka šo." Tad Viņš veda mani Ta Kunga nama iekšējā pagalmā. Tur es redzēju pie ieejas, starp priekšnamu un altāri stāvēja kādi divdesmit pieci viri, tie pagriezuši muguru pret Dieva namu un vaigu pret riiiem, pielūdza sauli. (Ecechiēla 8:15,16)

Kāda bija šī lielā negantība Jehovas nama iekšējā pagalmā? Divdesmit pieci ievērojami Israēla priesteri stāvēja starp priekšnamu un altāriar muguru pret altāri. Viņi nepūta bazūni Ciānā, saucot ļaudis, lai tos svētītu. Viņi neaicināja tautu svētoties Tam Kungam, viņi netērpās maisos un neskuma savu grēku dēļ (skat.Joēla 13:13,14; 2:15,17).

Dieva vīri, kuriem vajadzēja raudāt un bēdāties par grēkiem, stāvēja ar muguru pret altāri, ar seju uz austrumiem. Viņi zemojās saules priekšā.

Sie 25 vīri simbolizē visu priesterību, tāpat kā 70 vecaji reprezentē lajus. Kādas šausmīgas lietas redzEcehiēls aiz slēgtām durvīm. Septiņdesmit vīri, Israēla nama pēcteči, apgāna savu prātu un fantāziju ar elkiem, kuri "uzzīmēti visapkārt uz sienām" (Ecechiēla 8:10). Tas attēlo lajus, kuri ar savu rīcību saka: "Tas Kungs mus neredz, Tas Kungs ir atstājis šo zemi" (Ecechiēla 8:12). Viņu prāti pilnīgi samaitāti, jo, turpinot kalpot Tā Kunga namā, tie piekopj elkdievību.

Tomēr vislielāko negantību praktizēja priesterība. Tur viņi stāvēja iekšējā pagalmā, izaicinot Dievu, nesaprotot, ko īsti dara. Ne asaru, neviena trompetes skaņa, ne raudāšanas par grēkiem. Viņi lūkojās saulēdievā, kas viņiem sniedza gaismu, kas pajjdzējajiem rīkoties pēc sava prāta.

^ālamansj pasaules godkārīgākais cēlājs, teica: "Es novēroju visus darbus, kādi tiek zem saules dariti,un redzi, viss ir niecība un vēja ķeršana" (Sālamans māc. 1:14). Savas dzīves beigās pēc visiem darbiem viņš izsaucās: "Viss bija tukšums, nicība un vēja ķeršana, un nekad, nekur nav nekāda ieguvuma zem saules" (Sālamans māc.2:11).

Es biju reiz viens no šiem priesteriem iekšējā pagalmā, ar seju nepareizā virzienā. Es nopirku 30 akrus labas zemes Austrumteksasā, lai uzceltu tur centru "Dieva godam". Pavadīju četrus gadus, plānojot, konstruējot. Pabeidzis plānu, metos nākošajā. Skolai guļamtelpas, ģimnāzija, viesnīca, peldbaseins, rotaļlaukums, ezersnebeidzami projekti. Paliku vēlu, lūdzot Dieva palīdzību, prasīju naudu, vienmēr pilnīgi pārliecināts, ka visā manā darbā ir Dievs. Mans kantoris bija plānu daļa, mani padomdevējiceltnieki un arhitekti.

Tas nebija ego, tā nebija godkāre, tā bija dalītas sirds darbošanās, kas meklē atbrīvoties. Domāju, ka upurējos cilvēku vajadzībām. Simti tūkstoši dolāru tika izlietoti, mēģinot izspiest kādu pēdu zemes, ko nevarēju apbūvēt. Biju par aklu, lai saprastu, ka nebūvēju pareizā veidā. Tā bija miesas gribapatiesa, līdzjūtīga miesas griba.

Jo vairāk es cēlu, jo mazāk prieka tas man deva. Es attiecināju visu uz Sālamana vārdiem: "Viss ir niecība, nav nekāda labuma". Kādā dienā pār mani nāca Dieva Gars un skaidri teica: "Atstājies no tā, lai tas paliek citam. Nāc un cel Manu templināc atpakaļ pie ļaudīm". Nekad neesmu nožēlojis, atstājot šo plānošanu un celšanu.

Ticu, ka daudzi kalpotāji ir nonākuši sāncensības garā ar citiem namu cēlējiem. (PēdejiMaikā esmu bijis baznīcās, kur bija jūtama Dieva godībaTur mācītājs un draudze kopīgi priecājās par to, kas sasniegts. Viss darbs tur tika darīts ar vienu mērķi acu priekšā: lai būtu Dieva nams, kur sanākt kopā lūgšanā. Ne mācītājs, ne draudze nedomāja par to, ko dara citi. Viņi palika Svētā Gara vadībā. Man patīk sludināt šajās draudzēs naitemības un godbijības dēļ Dieva priekšā, kas tur valda.

/ftosodjisacensības garu, kur kādi grib būt lielāki un labāki ncktTciti un grib būt uzmanības centrā. Neatzīstu ēku projektus, ko radījušas cilvēku ambīcijas, kur ļaudis vairāk nav salauzti, redzot izsalkušās avis; cilvēkus, kas melo un raud par naudu, lai pabeigtu ēkas celtniecību, kam nav nekāda sakara ar pazudušo glābšanu. Tā Kunga vārdā paziņoju, ka šādi cilvēki, kas par Dieva namu domā kā laupījumu, nav no Dieva. Daži no viņiem ir melkuļi un noziedznieki tā Kunga acis. Dievs ir apsolījis to visu iznīcināt. Tas Kungs saka: "Es izstiepju savu roku pret tevi, mazināju tev piespiesto pārtikas tiesu" (Ecechiēla 6:27).

Skudru pakalni un smilšu pilis

Jēzum bija kas sakāms par tempļu būvi. Mācekļi pienāca pie Jēzus un norādīja Viņam uz vareno templi. Jēzus no šīs domas novērsās un teica: "Vaijus to neredzat? Patiesi, Es jums saku: šeit akmens uz akmens nepalika, kas netiks nopostīts" (Mateja 24:1-2).

Dievs skatās uz mūsu tempļu un celtņu projektiem kā uz skudru pakalniem un smilšu pilīm. Viņš tikpat viegli var sūtīt savu godību, lai tā piepilda kā telti, tā templi. Es nopietni ticu, ka Dievs noskatās uz mūsu rosīgo celtniecības darbību un uz visu iešanu un skriešanu, lai to panāktu, kā uz daudzajām skudrām, kas ceļ savu skudru pakalniņu, kā uz bērniem, kuri jūrmalā ceļ smilšu pilis, ko visu var noslaucīt viens vienīgs dievišķais skāriens.

Ir vajadzīgs īsts Dieva vīrs, kas stāvētu tempļa jeb iestādes priekšā ar uz Dievu paceltām rokām, un pazemībā sauktu: "Ak,

Dievs, esmu uzcēlis tikai smilšu pili, bet nāks diena, kad šeit būs tikai pelni, nepaliks ne akmens."

Cik bēdīgi paliek, domājot par cilvēkiem, kuri savu dzīves laiku vadījuši, ceļot sapņu pilis un kuriem Dievs saka: "Es te nebiju ieinteresēts, Man tas neko nenozīmēja." Daudzu celtnieku projekti Dievam nepatīk! Viņš vairāk ieinteresēts celt mums māju debesīs, kur Viņš ir stūrakmens.

Tā saka Tas Kungs: "Debesis ir mans tronis un zeme ir manu kāju pamesls. Kur būtu tāds nams, ko jūs Man varētu celt, un kur butu tada vieta, kas Man derētu par atpūtas vietu? Visu pasaules visumu taču ir radījusi Mana roka, un tā ir cēlies viss, kas pasaule pastāv", saka Tas Kungs. "Bet Es uzlūkoju nabagu, un, kam sagrauzts gars un kas Manu vārdu bīstas". (Jesajas 66:1,2)

O, cik liela ir cilvēku pievilšana, un cik ātri Dievs ar tiem tiek galā. Viņš saka: "Es nemeklēju labus celtniekus, bet savus kalpus, kas trīc Mana Vārda priekšā." Tomēr bēdīgi, ka ir Dieva vīri, kuri savu vērtību pielīdzina viņu būvēto celtņu izmēram un vērtībai! Cik bēdīgi!

Ārēji redzama svētība vēl nepierāda Dieva piekrišanu. Sālamans uzcēla visvarenāko templi, tomēr visu laiku meklēja svešas sievas. Viņš ne tikai mīlēja celt, bet mīlēja sievietes. Viņš nobeidza savu dzīvi kā ļoti vīlies vīrs, kas neatrada prieku ne pie kā. Cik satraucoši ir lasīt par reiz bijušu lielu Dieva vīru, kurš tā atkrita, ka cēla tempļus sodībai, veltījot tos savu pagānisko sievu elkiem.

Noa būvēja šķirstu

Ko lai Dieva cilvēks ceļ varmācības un tuvojošās dusmības dienā? Noa būvēja šķirstu!

Bet zeme bija Dieva priekšā izvirtusi un pilna varas darbu. Tad Dievs sacīja Noam: "Es esmu nolēmis pie sevis, darīt galu visai radībai, jo zeme ir pilna varas darbu, ko tie

dara, tādēļ Es viņus iznīcināšu no zemes virsas".

(1.Mozus 6:11,13)

Šim svētajam vīram bija pravietisks skats, un viņš bija sadzirdējis Dieva aicinājumu sagatavoties. Viņš būvēja šķirstu, lai glābtu savu ģimeni. Kaut šodien būtu vairāk svētu Dieva viru, kuri tagadējās vardarbības un netiklības laikmetā atdotu sevi Dieva ļaužu glābšanai. No katras kanceles, no katra televīzijas evaņģēlista mutes būtu jāatskan satraucošam saucienam par drīzumā nākošu Dieva sodību pār tautu. Mēs esam pārspējuši Noa laika vardarbību, un Dievs paātrinās savu sodības dienu.

Noa laika notikumi kontrastē ar to, ko redzam šodien: izpriecu centri, tūristu atrakcijas, daudzi miljoni, kas tiek izdoti joku izrādēm, bet tauta tajā pašā laikā stāv pie sodības robežas. Ja mēs tikai zinātu, cik tuvu stāvam pie Dieva dusmu izliešanās un posta, mēs nebūtu tik piesaistīti materiālajām lietām. Dieva vīri nešķiestu laiku, būvējot celtnes, kuras drīz sadegs.

Dienu pirms dievišķā soda kādi no mums vēl joprojām cenšas īstenot savus savtīgos plānus; Dieva vīri meklē, kur dabūt tūkstošiem dolāru, lai uzceltu kaut ko, kas pagodinātu Jēzu.

Visā šajā cilvēku celtniecības darba steigā traģiskākais ir tas, ka viņiem trūkst attiecīgas izjūtas par drīzu Kristus sodību par grēku. Mēs aicinām cilvēkus upurēt un dot, bet nevedam viņus pie pilnīgas nodošanās Dievam, nesūtām tos pirkt eļļu saviem ticības lukturiem, lai varētu iet pretī Līgavainim.

Sludināt panākumus, labklājību un bezgalīgas materiālas svētības paaudzei, kurai drīz jāstājas visas zemes Soģa priekšā,tā ir noziedzība. Ja sludinātāji nav trauksmes pilni, ja viņi vienā mierā plāno, ceļ, pērk un pārdodkur Dieva ļaudis pēcgalā nonāks? Viņi nonāks prieka gultās, ēdot un dzerot, ceļot savas mājas, dzerot vīnu no sudraba kausiem, dzīvojot vienos priekos pēdējā stundā. Ciāna ir briesmās, bet nav neviena, kas pūstu bazūni. "Kas ir tik akls ka mans kalps un tik kurls kā mans vēstnesis, ko Es sutu?" (Jesajas 42:19)

Draudzes pieaugšanas kults

Kas notiks ar: "Bet Tas Kungs ikdienas pievienoja draudzei tos, kas tika izglābti"? (Apustuļu d.2:47)

Katoļi spēlē bingo, evaņģēlisti spēlē skaitļus. Es brīnos, kad šodien dzirdu vēsti: "Dievs grib lielu draudzi" (un nevis svētu).

Pateicība Dievam par lielām draudzēm. Arī Jēzus sludināja ļaužu pulkiem. Tas nav nekāds ļaunums, ja ir lielas draudzes. Tūkstoši tika pievienoti draudzei Vasarssvētkos, un veselīgai miesai augt ir dabiski. Bet man atspīd zināma gaisma par šo lietu no debesu logiem. Pieaugšana tagad tiek izteikta ciparos, novērtējumā ir iezadzies miesīgums. Kur ir lieli skaitļi, visur atklājas lieli kompromisi. Skaits ir kļuvis svarīgāks par saturu. Cilvēku ego apmierinās ar lielu baznīcu celtniecību.

Uzskatu, ka tas ir apkaunojoši, ka daži mācītāji uzstādījuši sev par mērķi būt lielākai draudzei pilsētā, tautā, pasaulē. Vajag būt 2000 "visātrāk pieaugošām draudzēm Amerikā". Mērķis ir lielums, ne dziļums. Nabaga Gideons, viņam gan vajadzēja būt nepareizi apgaismotam, kad viņš sūtīja prom visus tos cīnītājus, kuri nebija pietiekoši nopietni un pilnīgi nodevušies Dievam.

Dievs, dod mums ļaudis, kuri darītu savu darbu no sirds!

Jēzus brāļi mudināja Viņu uzsākt kādu lielu darbu, lai ļaudis zinātu, ka Dievs ir ar Viņu. Viņi Jēzum sacīja: "Aizej no šejienes un ej uz Jūdeju, lai ari Tavi mācekļi redz Tavus darbus, ko Tu dari" (Jāņa 7:3).

Tieši tā ir miesīgā domāšana: "Darīt kaut ko, kas ir redzams! Būvē kaut ko lielu! Dari ko varenu, lai ļaudis redz, cik svaidīts un spēcīgs tu esi!"

Klausies, ko saka miesīgā filozofija: "Neviens neko nedara slepenībā, ja viņš grib kļūt pazīstams. Ja tu to gribi, rādies pasaulei" (Jāņa 7:4). Neviens Dieva vīrs nepiekritīs, ka viņš būvē, lai "butu zināms atklātībaf'. Kurš gan piekritīs domai, ka ar saviem lieliem darbiem viņš grib būt "atklāts pasaulei'?

Bet kādēļ tad mācītāji, kuri realizē lielus projektus, uzaicina pie šo celtņu iesvētīšanas tik daudz reportieru un fotogrāfu? Kāpēc viņi grib, lai visa zeme uzzinātu par viņu sasniegumiem? Ja mērķis ir tikai evaņģelizācija, vienīgi Dievs var to svētīt.

īstais Dieva vīrs ir tas, kurš to nedara sava goda dēļ, bet klusi un neredzami, nepiesaistot preses uzmanību. Kristus brāļiem bija taisnība. Ja cilvēks dara kaut ko publiski, tas nozīmē, ka viņš grib būt redzams.

Ieskaties zaigojošos prospektos, brīnišķīgās grāmatās, laikrakstos, žurnālos, ieklausies TV reportieros. Kur, ak kur lai Dievs atrod mācītājus un evaņģēlistus, kuri būvēs tikai vajadzību dēļ, kuri darīs to ātri, klusu un tad paši noies pazemīgi malā?

Bēdīgi, bet mēs skaļi reklamējam savus darbus, meklējam pēc atzīšanas un sevi atklāti izrādām pasaulei. Jēzus teica:

Kad tu dodi mīlestības dāvanas, tad neliec to izbazunet savā priekšā, kā liekuļi to dara sinagogas un ielās, lai ļaudis tos godinātu. Patiesi Es jums saku: tiem jau ir sava alga. Bet kad tu dodi mīlestības dāvanas, tad tava kreisā roka lai nezina, ko laba dara, tā ka tava dāvana paliek apslēpta, un tavs Tēvs, kas redz slepenībā, tev to atmaksās.

(Mateja 6:2-4)

Par apgraizīšanu

Dievs izvēlējās Mozu kā vadoni un atbrīvotāju. Viņš bija ceļā atpakaļ uz Ēģipti, lai izpildītu savu uzdevumu, bet Tas Kungs stājās viņam pretī. Tā bija neticama sastapšanās: "Bet ceļā, naktsmītnē, Tas Kungs viņu sastapa un gribēja likt viņam mirt" (2.Mozus 4:24).

Kāpēc Dievs grib nogalināt vīru, kuru Viņš nupat bija aicinājis un svaidījis, lai viņš darītu lielus darbus? Mēs nedrīkstam neievērt šī godbijīgā skata nozīmību. Mozus bija lielās briesmāsDievs pats bija nolēmis viņu nogalināt. Kāpēc?

Tāpēc, ka Mozus gribēja stāties pie uzdevuma pildīšanas ar nepaklausīgu sirdi. Viņš zināja, cik nepieciešami ir būt derības attiecībās ar Dievu, bez mazākās kustības no viņa puses. Viņš bija aizmirsis apgraizīšanu.

Viņa sieva Cipora apgraizīja Geršomu, viņu pirmdzimto dēlu. Tad viņa teica: "Tu esi mans asins līgavainis" (2.Mozus 4:25). Viņa nebūtu varējusi izteikt viņam lielāku komplimentu, jo tagad viņš stāvēja zem asins derības, paklausīgs, gatavs pildīt savu uzdevumu.

Apgraizīšana zaudēja savu nozīmi, ja tie, kuri bija apzīmēti, "nestaigāja Dieva priekša bezvaimgi" (1.Mozus 17:1). Tā bija dārga Dieva prasība, ko Viņš sagaidīja no vadītāja, ko bija izvēlējies.

Apgraizīšanas zīmi mēs nevaram nicināt arī mūsu laikā, Jaunajā Derībā. Tomēr kā pestīšanas darbs tā ir nenozīmīga. Pāvils nekad nenolika apgraizīšanu pirmajā vietā (skat. Galatiešiem 5:12).

Tam visam ir sakars ar tempļu celšanu un projektiem. Lielākā daļa projektu nav zem derības asinīm, tāpat nav arī būvētāji. Nevienam Dieva cilvēkam nav tiesības rakt zemi jebkādai celtnei, ja viņam sirds nav apgraizīta. Dievs prasa vēl vairāklai visi Viņa ļaudis būtu apgraizīti sirdī. Celtnieka sirdī nevar būt slepens grēks. Viss, kas dzimis un celts ar dalītu sirdi, ir jau savā būtībā notiesātsDieva godība nepildīs šo namuvismaz kamēr nebūs notikusi apgraizīšana.

Kādas tiesības ir mācītājam celt templi ļaudīm, kuri nestaigā pilnīgā svētumā Dieva priekšā? Viņš tikai pavairos viņu grēku. Taisnības atmodai vispirms ir jānāk pār iepriekšējo namu, tikai tad var celt jauno.

Ja visi dalībnieki, kas ceļ celtni Dieva vārdā, nav apgraizīti savās sirdīs, tad tā ir nepaklausības rīcība. Ja es būtu mācītājs vai evaņģēlists, kurš nesen veltījis Dievam svētnīcu, es neatļautu savām acīm vērties miegā, pirms nesapulcinātu visu draudzi pie "priekšādu kalna", kur tie visi nodotos sirds apgraizīšanai, kas nozīmē atmodu, svētošanos, visa grēka un ļaunuma nolikšanu. Visai draudzei vajadzīga šī sastapšanās ar Dievu Viņa svētumā.

Kads tam sakars ar grēku nožēlošanu?

Šeit ir taisnošanas princips, saskaņā ar kuru var tikt novērtēts, vai tempļi un projekti bijuši pareizi vai nepareizi, no Dieva vai no sevis paša: kāds tiem sakars ar grēku nožēlošanu? Jāņa Kristītāja templis bija visa plašā zeme, un viņš sludināja grēku nožēlošanu. Viņš sludināja tuksnesī: "Atgriežaties no grēkiem, jo debesu valstība ir tuvu klāt pienākusi" (Mateja 3:2). Par Kristu ir teikts: "No tā laika Jēzus iesāka sludināt un sacīt: "Atgriežaties no grekiem, jo debesu valstība ir tuvu klat pienākusi'"' (Mateja 4:17).

Cik daudzi mācītāji rūpīgi pārmeklē visus savas celtniecības motīvus un jautā sev: "Kāds tam sakars ar atgriešanos? Vai tas nepieciešams, lai glābtu dvēseles no ļaunuma?" Redzot un vērojot, kā mācītāji un evaņģēlisti realizē visus savus lielos projektus, esam spiesti sev jautāt: "Kāds tam sakars ar dvēseļu glābšanu?" Vai tu neesi jautājis: "Vai to Dievs sagaida šai pusnakts stundā, kad jānāk sodībai?"

Kad redzam attēlus par bada cietējiem bāreņiem pasaulē, vai tad mums neliekas šausmīgi visi lielie projekti un dārgās celtnes, kur savu enerģiju iegulda mācītāji un evaņģēlisti un kam nav nekāda sakara ar evaņģelizāciju un atgriešanos? Kā viņi var aizmest miljoniem dolāru saviem sapņiem, kad tauta iet pretī savam postam? Kāpēc neizlietot viņiem doto laiku, lai brīdinātu grēciniekus no Dieva dusmības? Kāpēc viņi nesauc ar asarām, lai tauta atgriežas? Pazīstu tikai dažus televīzijas evaņģēlistus, kuri tā dara. Tie ir īsti pravieši tautā, un es par viņiem aizlūdzu. Lai Dievs palīdz tautai, kad viņi būs aizgājuši!

Jeremija runāja par nelietīgiem ganiem:

Tie grib Manas tautas vainu pavirši dziedināt, sacīdami: Miers, miers!, kur miera nav. Tiem būs japaliek kauna tādēļ, ka tie darījuši negantību, un tomēr tie nekaunas, nosarkšanu aiz kauna tie vairs nepazīst. Tādēļ tiem jākrīt, kad vispārīgi notiks krišana, laikā, kad Es tos saukšu pie atbildības, tie kritis/saka Tas Kungs. (Jeremijas 6:14,15)

Kristieti, uzmosties! Kā var īsts Jēzus pielūdzējs atbalstīt visu šo ļaunumu? Tu, kas ziedo savus līdzekļus šim celtnēm un projektiem, kam nav nekāda sakara ar tautas grēku nožēlošanu un atmodu, esi līdzdalībnieks šo ļaužu grēkā. Tevi tiesās līdz ar viņiem visa tā vārdā, kas ir svēts un šķistspārtrauc to darīt! Nedod vairs neviena dolāra! Viņi nebūtu spējīgi uzcelt savas sapņu pilis, ja Dieva ļaudīm būtu izšķiršana un viņi atteiktos tos sponsorēt. Atbalsti tos ganus, kuri sludina taisnību un atgriešanos!

Drīz vien mūsu svētais Kungs nāks no debesīm un izbiedēs visu izšķērdīgo ganu sirdis. Es dzirdu, ka manās ausīs skan no Dieva troņa vārdi: "Tas Kungs izbiedēs un liks drebēt visiem, kas cēluši, paļaujoties tikai uz miesu. Viņš nogriezīs naudas pieplūdumu un iedzīs tos bankrotā. Viens pēc otra tie kritis. Uz

vinu durvīm būs rakstīts "Ihobods"! Vinu ienaidnieki tos ? *

uzvarēs. Un Dievs izsijās no draudzes visu, kas ir cilvēku radīts un nevajadzīgs!" Dieva svētais Vārds noslēdz ar pravietojumu:

"Tie ir kjuvuši apaļi un trekni, viņu nelietiba iet ļxiri par meru, tie neturas pie taisnibas, tie neiestājas par bāreņu lietām, lai tiem palīdzētu vajadzībās, un neizdod nabagiem viņu tiesu. Vai Es to lai nesodītu?"saka Tas Kungs. "jeb vai Es lai neatriebtos dusmās tadai tautai?" Briesmīgas un negantas lietas notiek šai zemē: Pravieši sludina melus, un priesteri iet ar tiem roku rokā, un manai tautai tas patīk/ Bet ko tad jūs darīsiet, kad viss ies uz beigām?

(Jeremijas 5:28-31)

Pateicība lai ir Dievam, jo ATVASE ir nākusi un Viņš ir uzcēlis īsto templi, Viņš ir norādītais Meistarscēlājs.

Raugi, ir vīrs, kas saucas Cemachs Atvase), un Viņa laikā viss zels un plauks, un Viņš uzcels Tā Kunga namu un nēsās valdnieka rotājumus pilnā godībā, un Viņš sēdēs un valdīs uz sava troņa, būs ari priesteris savā goda krēslā, un miers valdīs viņu abu starļm. (Cakarijas 6:12,13)

6. nodaļa spilvena pravieši

Ak, Mana tauta! Tavi vadoņi ir tavi maldinātāji, viņi padara neejamu to ceļu, pa kuru tev jāstaigā.

(Jesajas 3:12)

Ecehiēls stāvēja viens pret visiem viltus praviešiem Israēlā. Šiem praviešiem nebija nekas kopējs ar vēsti par taisnošanu un nākošo sodību. Pretēji tam, viņi sludināja miera, ērtību un labklājības ēru.

Hcechiēla 13.nodaļā ir tiešie Jehovas vārdi pret sludinātājiem un praviešiem, kas apgādāja tautu ar miesai patīkamiem vārdiem, kurus paši nosauca par Tā Kunga vārdiem. Viņu vārdi bija domāti, lai Dieva ļaudis justos ērti, neskatoties uz draudošo sodību.

Faktiski viņiem nepatika sludināt par labiem laikiem nākotnē, pašiem dzīvojot ērtos namos un krāšņās ziloņkaula gultās, ar spilveniem zem katra elkoņa. "Es celšos pret jūsu burvju apsējiem, ar kuriem jūs gūstat dvēseles" (Ecechiēla 13:20).

Ecehiēlu pārņēma šausmas, uzskatot praviešus, kuri panāca to, ka Dieva ļaudis dzīvo ērtībās. Tas Kungs bija teicis: "Cilvēka bērns, šie viri ir ieslēguši savus elkus savā sirdi un iztēlojas tos kā ierosinātāju iemeslu savai apgrēcībai… Vai lai Es atļauju sevi tādiem vēl izjautāt? Tādēļ runā tu ar tiem un saki tiem: Tā saka Dievs Tas Kungs: kad kāds no Israēla nama ir ieslēdzis savu elkus savā sirdī un tos uzskata par savas apgrēcības ierosinātājiem un tomēr griežas vēl pie pravieša, tad Es, Tas Kungs, tam atbildēšu, neraugoties uz viņa elku daudzumu. Lai tiem, kas kā Israēla nama locekļi tomēr no Manis atkāpušies savu elku dēļ, tas ķertos pie sirds" (Ecechiēla 14:3-5).

Patiesais Dieva vārds no Tā Kunga bija: "Cilvēka bērns, tev sava maize jāēd ar drebešanu un savs ūdens jādzer ar trīcēšanu un ar bailēm… ka zeme panīks tukšodamās no saviem labumiem un zaudēdama savu bagātību pilnību savu iedzīvotāju bezdievības dēļ… Ir tuvu pienācis laiks, lai sāktos pravietojumu piepildījums" (Ecechiēla 12:17-23).

Kamēr Ecehiēls staigāja apkārt, mudinot tautu pazemoties un nožēlot grēkus, lai sagatavotu ļaudis nākamai sodībai, spilvena pravieši staigāja un klāstīja tautai savus sapņus un izdomājumus. Dievs uz viņiem nebija runājis, kaut gan tie teica: "Klausaties Tā Kunga vārdus." Dievs teica: "Es neesmu sūtījis viņus, viņi nerunā M»nā vārdā".

Viņi nēsāja sev līdzi spilventiņus, ko palika zem katra elkoņa visur, kuri pulcējas, lai citi klausītos viņu viltus sludināšanā. Viņi uzlika lakatiņu uz galvas katram savam māceklim, kas nozīmēja: "Nākotnē redzams tikai viss labs, neredzu neko citu kā tikai mieru un bagātību". Viņi staigāja starp nabadzīgajiem un slimajiem ar mežģīņu sedziņu uz galvas par zīmi savai paļāvībai uz praviešu vēsti, kas bijaviņu pašpatika un ērtības.

Kad tauta sanāca, lai klausītos patīkamus vārdus, Ecehiēls nodārdināja pār viņiem Dieva Vārdu: "Nav vairs Israela praviešu, kuri sludināja Jeruzalemei nākotni un saskatīja šai nākotne miera un glābiņa parādības, kaut ari ne miera, ne glābiņā nebija", saka Dievs Tas Kungs (Ecechiēla 13:16). "Tā saka Tas Kungs: Lāsts tiem sirdsapziņu zaudējušiem praviešiem, kas seko pašu pratam un paši nav pieredzējuši nevienu gara parādību" (Ecechiēla 13:3).

Jeremija kā īsts Tā Kunga pravietis stāvēja Dieva nama priekšā un sauca stiprā balsī: Tā saka Tas Kungs: "Es darīšu šim namam tā kā citkārt Šilā un darīšu šīs pilsētas vārdu par lāsta vārdu visām tautam!" (Jeremijas 26:4,6)

Atkritēji priesteri un spilvena pravieši sagrāba Jeremiju un sacīja: "Tev tagad jāmirst! Kādēļ tu sludini Tā Kunga vārdā, ka šim namam tā klāsies kā namam Šila un ka ši pilsēta bus tik tukša un galīgi nolaista, ka tur neviens vairs nedzīvos?" (Jeremijas 26:8,9)

Spilvena pravieši sakūdīja tautu pret šo "sodības pravieti", sakot, ka viņš pelnījis nāvi par saviem pravietojumiem. Viņš būtu nonāvēts, ja dižciltīgie un Tā Kunga nama priesteri nebūtu to aizstāvējuši, teikdami: "Šis vīrs nav nāvi pelnījis, jo viņš mums sludinājis Tā Kunga, mūsu Dieva uzdevumā" (Jeremijas 26:16).

Jeremija turpināja pravietot par sodību, un spilvena pravieši turpināja viņu izsmiet un sludināt savu vēsti par mieru un labklājību. Bet Jeremija izaicināja viņus, sakot: "Bet pravieti, kas sludina mieru un apsola kādu laimīgu notikumu, to atzīst par patiesu pravieti, ko Tas Kungs sūtījis, tikai tad, kad viņa pravietojums piepildās!" (Jeremijas 28:9)

Kamēr miers un labklājība turpinājās, Jeremija varēja likties kā viltus pravietis. Bet pēkšņi pie durvīm bija Nebukadnēcars ar savu armiju. Jeruzāleme tika izlaupīta! Dieva nams kļuva kā Šilo. Ļaudis tika aizvesti gūstā. Spilvena pravieši tika apkaunoti un apklusināti.

Spilvena pravieši ir ar mums vēl tagad! Viņi runā par Dieva Vārdu, par pravietojumiem, un savus maigos vārdus viņi sāla ar daudzām Rakstu vietām. Bet viņu sludināšana ir viltojums. Viņi nesludina par krustu, svētošanu un nošķiršanos. Viņi neuzstāda prasības saviem sekotājiem. Viņi reti runā par grēku un sodību. Viņiem ir pretīga sāpju un ciešanu pieminēšana. Viņiem Ebreju grāmatā tēlotie varoņi bija neticīgi gļēvuļi, kuri baidās pieprasīt savas tiesības.

"Jā, redzi, Es celšos pret tiem praviešiem," saka Tas Kungs,"kas izmanto savu mēli ļaunā nolūkā, kaut ari sludinot Tā Kunga vārdu! Redzi, Es celšos pret tiem praviešiem, kas sludina melu sapņus", tā saka Tas Kungs,"tos atstāsta un maldina Manu tautu ar saviem meliem un māžošanos. Es tos neesmu sūtījis un neesmu tiem nekā pavēlējis, tie neatnes šai tautai nekā laba!"tā saka Tas Kungs. (Jeremijas 23:31,32)

Tāpat kā spilvenu praviešiem Israēlā, viņu lielākā vēlēšanās ir veicināt izsmalcinātas dzīves stilu un tiekšanos pēc ērtībām savā dzīvē. Viņi nerunā par Dievu, bet katram savam sekotājam izdala spilvenus viņu elkoņu atbalstīšanai. Nav brīnums, ka cilvēki steidzas klausīties viņu vēsti. Tas nav Kristus aicinājums uzņemties krustu un sevi aizliegt.

Tā saka Tas Kungs Cebaots: "Neklausait pravieša vārdos, ko tie jums sludina par nākotni! Tie jus tikai maldina, tie sludina [>ašu izdomātas parādības un ne Tā Kunga uzdevumā. Viņi saka allaž tiem, kas Mani ienīst: Tas Kungs ir sacijis, ka jums labi klāsies! Un tiem, kas savas sirds nepielaidiba un nepakjāvībā staigā, viņi saka: "Jus nekāda nelaime neskars!"' (Jeremijas 23:16,17)

Spilvena pravieši radījuši Laodiķejas draudzi

Pravieši, kuri ieteic komfortablu, ērtu labklājības dzīvi, ir tie, kuri cēluši Laodiķejas draudzi, kas aprakstīta Atklāsmes grāmatas 3.nodaļā, remdenu draudzi, kuras mērķis ir pastāvīga bagātības pieaugšana un miesīgo vajadzību apmierināšana.

"Tu saki: es esmu bagāts bagātīgi, un man nav nekāda trūkuma" (Atklāsme 3:17). Vai nepazīsti ticīgos, kuru Evaņģēlijā ietilpst tas pats? Cik dārgs var tiem būt Dieva Vārds par šo tematu? Viņi ar muti pasludina: bagātības, pieaugšana labklājībā, visu sāpju un vajadzību izbeigšanās. Tie ir ļaudis, kam vairs nekā nevajag!

Dievs par viņiem saka: "Bet tu nezini, ka tu esi nelaimīgs, nožēlojams, nabags, akls un kails" (Atklāsme 3:17). Uzskatu to par lielāko traģēdiju, bet es ar to sastopos visur. Šie bagātie, bet garīgi nabagie, tuvojas man un jautā: "Vai jūsu labklājība pieaug?" Nevis: "Vai jūs pieaugiet Dieva atziņā?"jeb "Vai jūs meklējiet Dieva vaigu un, aizliedzot sevi, uzņematies krustu?" Viņi gribēja zināt, vai esmu saniedzis tādu labklājību, kad vairs nekas nav jāmeklē.

Kas mani skumdina visvairāk šai lietā, ir tas, ka ticīgie, kas sapinušies kulta mācībā, ir grūtāk aizsniedzami ar Evaņģēliju un viņiem grūtāk padodas pilnīga nodošanās Dievam nekā tiem, kuri nekad nav dzirdējuši par Kristu.

Bagātie, kuriem neko vairs nevajag, pēcgalā kļūs remdeni. Viņi būs nelaimīgi, jo ir akli un neredz savu garīgo nabadzību. Dievs rāda, ka viņi ir sevišķas nelaimes upuri.

Saņemu daudz vēstuļu no pamodinātiem ticīgiem, kuri raksta: "Paldies Dievam, ka Viņš mani atbrīvojis no viltus evaņģēlija. Biju kļuvis akls. Šie mācītāji izlikās tik patiesi, un vēlēšanās manī būt kaut kam bija liela, gribēju gūt panākumus. Tagad esmu atpakaļ pie lūgšanas, atpakaļ pie Kristus, mana Kunga, atpakaļ pie vienkāršās ticības Dieva žēlastībai".

Atkārtoju, ka spilvena pravieši ir atbildīgi par laodiķiešu gara atraisīšanu šodienas draudzē. Viņi ir maldinoši ticīgie. Viņi novērš acis no vajadzības atbrīvoties no grēka un mīlinājās ar pasauli. Viņi nav klausījuši Gara aicinājumam raudāt starp priekšnamu un altāriviņi ir baudījuši panākumu un lablājības augli, un ir saindēti ar pārvērsto evaņģēliju.

Daži cilvēki labāk gribētu, lai ļaudīm uzlabotos apstākļi, nekā, lai viņi tiktu šķīstīti. Cefanja tiem sacīja: "Tai pašā laikā noliks, ka Es parmeklešu ar uguni visu Jeruzalemi un piemeklēšu tos ļaudis, kas joprojām guļ savā vecajā rauga un runa savā sirdi: Tas Kungs mums nedarīs ne labu, ne ļaunu" (Cefanjas 1:12).

Es pārmeklēju spilvena praviešu vēsti cerībā atrast tur Evaņģēliju, bet viss velti. Es dzirdu viņu lielīšanos, ka labklājība ir vēstspēdējai stundai. Tad vēlos iet nošķirtā vietā un jautāt savam debesu Tēvam: "Vai tas var būt, ka mēs esam tik neticami akli? Kā Dieva vīri var to uzskatīt par Dieva vēsti"? Tur nav ne nastas, ne krusta uzņemšanas par grēku un ļaunumu, nav aicinājuma pēc svētas dzīves un nošķiršanās, nav aicinājuma pie pazemības un atgriešanās, ne vārda par lūgšanu un aizlūgšanu, nekādas nastas par bojā ejošiem.

Kāda ir starpība starp spilvena praviešiem un īsto Jehovas pravieti? Sludinātājs vai baznīcas apmeklētājs, kurš nezina šo starpību, ir uz bīstama pamata. Daudzi iet apkārt un iegūst lielus sekotāju pūļus, tāpēc ir nepieciešams, lai būtu Svētā Gara dota izšķiršana. Maldīgie pravieši patiesības gaismā tika atklāti. Lielākā daļa no viņiem izliekas un izklausās patiesi, Bībeli mīloši Dieva vīri. Bet Tas Kungs ir devis saviem ļaudīm neapšaubāmus pierādījumus, kas ir patiess un kas ir viltots. Katrs cilvēks un katra vēsts mums ir jāpārbauda ar pilnīgo Dieva Vārdu.

Atļaujiet man šeit norādīt uz īsta Dieva pravieša trim raksturīgām pazīmēm.

1. Lstu dieva pravieti ir caurstrāvojusi Jēzus Kristus atklāsme!

Šī godības pilnā atklāsme viņu tā pārņēmusi, ka viņš nevar darīt neko citu: viņš sludina visu Dieva padomu, ko saņēmis no Kristus.

Dievs saka par viltus praviešiem: "lāsts tiem sirdsapziņu zaudējušiem praviešiem, kas seko savam pašu prātam un paši nav pieredzējuši nevienu Gara parādību" (Ecechiēla 13:3).

Par Mozu ir teikts: "Ttcibas spēkā viņšatstaja Ēģipti, nebīdamies no valdnieka dusmām, jo, it kā neredzamo redzēdams, viņš izturēja''' (Ebrejiem 11:27). Jēzus teica par Ābrahāmu: "Jūsu tēvs Ābrahāms kļuva līksms, noprazdams, ka redzēs Manu dienu, un viņš to redzēja un priecājās par to" (Jāņa 8:56).

Stefans redzēja godības pilnā vīzijā Jēzu: "Bet viņš Svēta Gara pilns, skatījās uz debesīm un redzēja Dieva godību un Jēzu, stāvam pie Dieva labās rokas" (Apustuļu d.7:55). Ananija teica Pāvilam: "Mūsu tēvu Dievs tevi izredzēja, lai tu atzītu Viņa prātu, redzētu Taisno un dzirdētu balsi no Viņa mutes" (Apustuļu d.22:14).

Saviem mācekļiem Jēzus teica: "Vēl tikai mazu bridi, un pasaule Mani vairs neredzēs, bet jūs Mani redzēsit" (Jāņa 14:19).

Visiem šiem ļaudīm bija kaut kas kopīgsatklāsmē tie redzēja Kristu, To Kungu. Kristus bija vienīgā vērtība viņu dzīvē. Viņi redzēja To savām ticības acīm.

Mozus labprātīgi atstāja vieglo dzīvi un labklājību, lai ciestu grūtības tuksnesī tāpēc, ka Kristus vīzija turēja viņu savā varā. Nekas viņu vairs nevilināja, pat sapnis kļūt par lielu atbrīvotāju. Viņš skatījās pāri cilvēcīgai godkārei. Viņš bija atrāvies no visa pasaulīgā, jo bija redzējis Kristu. Viņš varēja panest visu, jo nekas nevarēja būt līdzīgs tam, ko redzēja viņa garīgās acis.

Ābrahāms pilnīgi atsvešinājās no šīs pasaules un labprātīgi kļuva par svešinieku šai zemē, jo viņa acis bija vērstas uz pilsētu, kuras cēlājs ir pats Dievs. Bet labākais no visa bija tas, ka viņš bija redzējis Kristu uz troņa svētajā pilsētā. Nekad viņš vairs nepiesaistīsies tam, kas laicīgs un no šīs zemes. Viņš ticībā vienmēr skatīja Kristu. Viņš priecājās, jo viņa acis skatīja neredzamo, mūžīgo Kristu!

Tiklīdz Pāvils ieraudzīja Viņu, viss pārējais viņam kļuva nevērtīgs, kā mēsli. Brīdī, kad Kristus viņā atklājās, viņš nolēma nezināt neko citu, kā tikai savu Kungu. Viņš priecīgi panesa grūtības, kuģa avāriju, nomētāšanu akmeņiem, sitienus, cietumu. Neviena no šīm lietām viņu nebiedēja, jo viņam bija parādījies godībā viņa Kungs.

Ja kāds Dieva vīrs ir piesaistījies šai pasaulei un viņas lietām, tad viņš nav redzējis neko. Ja viņš vīzijā būtu redzējis Kristu un būtu pastāvīgā kontaktā ar Viņu, viņš nesludinātu neko citu. Viņš nostātos pūļa priekšā ar vēsti: "Salīdzinot ar Kristu, viss cits ir nevērtīgs, kā mēsli! Tikai Kristus, Viņš vienīgais, Viņš ir viss visā, Viņš ir mana dzīvība!"

Līdzīgi Jesajam patiesais Dieva vīrs, kurš redz savu Kungu paaugstinātu, kritīs uz sava vaiga un raudās par savu un Dieva ļaužu grēkiem. Tad šķīstīts viņš celsies un ies vīzijas spēkā pasludināt Kristu.

Dievs brīdināja Israēlu: "Pravieši ir kā lapsas…" Citiem vārdiem sakotviņu skats nav vērsts tikai uz Kristu, bet viņu acis ir pilnas mantkārības. Viņi samaitā vīnu, labāko ņemot sev. Viņi iet savu pašu ceļu, barojot savu ego!

Šie patmīlīgie pravieši saka, ka viņi dzirdējuši no Dieva, ka viņu vārdi ir tieši no debesīm. "Viņu pravietojumi bija meli un viņu zīlējumiviltus, kad tie sacija: "Tā saka Tas Kungs", kaut gan Tas Kungs nebija viņus sūtījis, bet viņi gaidīja, kad viņu vandi piepildīsies" (Ecechiēla 13:6).

Daudziem Dieva ļaudīm, kuri staigā apkārt, lai dzirdētu tikai bīstamas vēstis, vajadzētu vēlreiz labāk ieklausīties Dievā, lai saprastu to, kam tie tic. "Vai jūsu it kā redzētās parādības nebija bijušas tikai māņi, un jusu pravietojumi tikai meli, kad jus sacījāt: "Tā saka Tas Kungs", kaut gan Es neko nebiju teicis" (Ecechiēla 13:7). "Tie maldina Manu tautu, runadamu par mieru un glābiņu, un tomēr nav ne miera, ne glābiņa" (Ecechiēla 13:10). Viņu vēsts bija: "Dievs man saka, ka viss ir labi! Nekādas briesmas nedraud. Dieva vēlēšanās ir, lai visi būtu laimīgi, dzīvotu labklājībā un ērtībās." Jehova to nosauc par pievilšanu!

Nedomāju, ka sludinātāji pietiekoši nopietni izprot, kādu traģēdiju atnes nepareizas vēsts sludināšana. Cik bieži mēs sludinām mieru un nebeidzamu labumu tautai, kura stāv uz sodības robežas? "Vai Mans vārds nav kā uguns?"saka Tas Kungs,"un kā veseris, kas sagrauj klintis?" (Jeremijas 23,29)

Israēla grēki bija tādi, kas varēja izsaukt Dieva dusmu uguns eksploziju. Ecehiēls negribēja sludināt tautai tik uztraucošu vēsti, sevišķi ļaudīm, kuri bija klausījušies spilvena praviešus, kuri tiem sludināja, ka viss ir labi.

Klausies, ko Dievs saka saviem ļaudīm:

Tādēļ saki: "Tā saka Tas Kungs: Kā Es vīna koku meža koku starpā nodevu ugunij kā malku, lai tā to aprij, tā Es nodošu ari Jeruzālemes iedzīvotājus. Es vērsīšu savu vaigu pret tiem: no uguns tie būs gan glābušies, bet uguns tos tomēr aprīs, lai jūs atzītu, ka Es esmu Tas Kungs, ka Es nostājos pret tiem un pārvēršu zemi par tuksnesi tādēļ, ka tie atkāpušies no Manis", tā saka Dievs Tas Kungs.

(Ecechiēla 15:6-8)

Ļaudis atmeta patieso Dieva Vārdu. Lielas masas plūda klausīties iemīļotos skolotājus, kuri sludināja maldu vēsti"Dievs nav tāda veida Dievs. Viņš grib mums visiem tikai labu. Nākotnē valdīs miers un labklājība. Neklausieties pagātnes senos praviešus. Dievs no sava troņa teica, ka būs labi laiki".

Jautāju, ko darīs spilvena pravieši, kad Dievs iesāks sodīt tautas grēkus, sāks atņemt tai maizi un pārticību? Domājot par godīgiem nesagatavotiem kristiešiem, mums vajadzētu nožēlot savu remdenību un raudāt, ka esam gājuši kompromisa ceļu un neesam nošķīrušies no visa pasaulīgā un ļaunā.

Paldies Dievam, ka Svētais Gars ir nošķīris ļaudis, kuriem ir apnikusi patmīlīgā kalpošana un kuru sauciens ir"mēs gribam redzēt Jēzu!" (Jāņa 12:21) Uz cilvēkiem centrēts Evaņģēlijs nevar turpināties. Jāiet caur šķīstīšanās uguni. Kamēr pieviltie guļ savās gultās un bauda svētlaimi, Tā Kunga aicinātais atlikums ies pretī Līgavainim. Kristus atklāsies visiem, kas ir pazemīgi un Garā nabagi. Dieva Vārds plūdīs ar svaidījumu un spēku. Vienotība ar Kristu būs dārga pērle.

2. īsts Dieva pravietis sludināšanā un dzīvē aizliedz sevi.

Salīdzini to ar lietām, uz ko vērš uzmanību spilvena pravieši: "Jūs laupat Man svētumu Manas tautas acis par kādām saujām miežu un par kodiem kumosiem maizes un nokaujat dveseles, kurām nebija mirt, paturat citas dvēseles dzīvas, kurām nebija dzīvot, stāstīdami melus Manai tautai" (Ecechiēla 13:19). Šī panta modernais tulkojums ir: "Šiem spilvena praviešiem prātā ir nauda, un tas viņus dara par melkuļiem". Tas ir spilvena pravieša pilnīgs attēls. Viņš dod vaļu savai fantāzijai un operē ar to domu, ka labklājība turpināsies mūžīgi. Šim nolūkam viņam vajadzīga nauda un pie tamdaudz. So naudas vajadzību viņš izsaka savā sludināšanā. Lai to iegūtu, viņš beidzot saka melus Dieva ļaudīm. Tā viņš apgāna sevi, sakot: "Dievs man saka". Pravietis Miha saka: "Tās priekšnieki spriež tiesu par samaksu, tās priesteri māca tieslietas par atlīdzību, tās pravieši tulko likteni par naudu un turklāt paļaujas uz To Kungu un saka: "Vai tad Tas Kungs nav musu vidū? Mums ļaunums neuzies!"" (Mihas 3:11).

Sevis aizliegšanakāda sveša skaņa mūsu ērtību laikmetā. Spilvena pravieši to vienkārši noraida. Sevis aizliegšana nozīmē, ka jāatstāj un jāatsakās no visa, kas kavē pastāvīgi atrasties Kristus tuvumā.

Sevis aizliegšana nav nekāds nopelns. Mēs tiekam glābti un pasargāti vienīgi žēlastībā. Bet sevis aizliegšana nobīda kavēkļus pastāvīgai satiksmei ar Kristu. Pāvils saka: "Bet es norūdu un kalpinu savu miesu, lai, citiem sludinādams, pats nekļūstu atmetams" (1.Korintiešiem 9:27).

Mēs nepakļaujam savu miesu kontrolei, nesavaldam savas kaislības un kārības. Grēcīgas televīzijas programmas daudzos kristiešos attīsta kaislību uz pornogrāfiju. Miesas kārība izkļūst no kontroles; tas notiek pat kalpošanā. Dzirdu par kalpotājiem, kas pavada stundas pie saviem videoekrāniem, skatoties kasešu ierakstus.

Liels skaits Dieva ļaužu, ieskaitot Evaņģēlija sludinātājus, iznieko dārgās stundas TV elka kastes priekšā. Līdzīgi Latam mūsu prāts tiek pievērsts lietām, ko mēs redzam un dzirdam.

Barība kļūst par narkotiku ticīgajiem. Nav vajadzīgs ne kokaīns, ne alkoholsmums ir atļauta pavedinoša barība. Nekad savā dzīvē neesmu sastapis tik daudz kristiešu, kam ir tik neapvaldīta apetīte.

Sevis aizliegšana nozīmē daudz vairāk nekā tikai atteikšanos no materiālām lietām. Tu vari pārdot savu televizoru, atrauties no visiem erotiskiem skatiem un skaņām, nolikt zem kontroles visas savas kārības un tomēr nebūt sevi aizliedzis.

Kristus aicina nodoties Viņam. Tas prasa izslēgt no sirds visu, kas ir par kavēkli. Tā ir tāda nodošanās, kad cilvēks nav vairs nekas ne Dieva, ne cilvēku priekšā. Tas nozīmē, ka varam līdz ar Pāvilu teikt "Nedzīvoju vairs esbet Kristus dzīvo manī". Pasaule mums vairs nav pievilcīga. Mūsos jāmirst visiem pašu centieniem un saistībai ar pasaulīgām lietām, kamēr varam godīgi teikt: "Esmu nomiris pasaulei un visam, ko tā sniedz".

Miesā dzīvoju, jā! Bet manī jāmirst visam tam, kas kavē mani mīlēt Kristu. Lai kas tas arī nebūtuno tā jāatsakās. Kārības? Paša plāni? Rūgtums? Dusmas? Atzinība? Pašcieņa? Visam tam jāmirst. Viss tas man jānes pie krusta un pašam jānosoda.

Kāpēc kristieši mirstot atsakās no visām pasaulīgām un materiālām lietām? Tāpēc, ka viņi skata Mūžību. Salīdzinot ar to, viss pasaulīgais nobāl. Kapec nevaram dzīvot tā visu dzīvi? Kāpēc mūsu prāts nevar būt piesaistīts Kristum vienmēr?

3. īstam Dieva pravietim ir svēta drosme norādīt uz grēku, neklusējot par ļauno.

"Cilvēka bērns, atgādini Jeruzālemei tās negantības" (Ecechiēla 16:2). "Sauc pilnā balsi, neviena nesaudzēdams! lxii tava balss skan kā bazūne, un liec pie sirds manai tautai tās pārkāpumus un Jēkaba namam tā grēkus!" (Jesajas 58:1)

Spilvena priesteriem nav svētošanas pamata. Ecehiēls sacīja: "Es to nogāzīšu pie zemes, ka tās pamali top redzami' (Ecechiēla 13:14).

Spilvena pravieši apslēpa grēku. Viņu vēsts un tās pasniegšanas veids "stiprināja bez/dievju soļus viņu ļaunajos ceļos" (Ecechiēla 13:22).

īstie Dieva sūtītie pravieši vienmēr uzrāda Dieva ļaudīm grēku. Viņu vienīgā vēlēšanāsatgriezt tos no ļauniem ceļiem.

Tas Kungs vienmēr sutija savus kalpus praviešus pie jums, bet jūs tiem neklausījāt un neatdarinājāt savas ausis, lai kļūtu brīdināti. Tie sacīja: Atgriezieties ikviens no sava ļaunā ceļa un saviem nelabiem darbiem, tad jūs dzīvosit mūžīgi tai zemē, ko Tas Kungs deva jums un jūsu tēviem.

(Jeremijas 25:4,5)

Spilvena pravieši "stiprināja bezdievīgo rokas". Dievs nosodīja viņus, ka tie pazudina dvēseles, ignorējot viņu grēkus. Dievu sāpina arī tas, ka Viņa ļaudis, kuri ieiet kompromisos, drīzāk tiek iedrošināti to darīt, nekā pamācīti un norāti. Vieglprātība pret grēku vienīgi apstiprina, ka viņi paši ir nonākuši kompromisā ar grēku un pasauli:

Šos praviešus Es neesmu sūtījis, un tomēr viņiem lieta steidzīga, Es neesmu viņiem uzlicis nekādus pienākumus, un tomēr tie sludina! Ja tie būtu stāvējuši Manu padomu lokā, tad tie būtu sludinājuši Manai tautai Manus vārdus un to atgriezuši no tās ļaunajiem ceļiem un tās ķiunajiem darbiemf… Vai šiem viltus praviešiem, kas sludina nākotnei pašizdomātus melus. (Jeremijas 23:21,22,26)

Lai ikviens, kas sludina par mieru un labklājību, izlasa Jeremijas Raudu dziesmas un lai nožēlo Dieva priekšā savu niecību un neprātību, lai sāk sludināt atgriešanos no grēkiem un svētošanu. "Tavi pravieši tev sludinājuši melus un māņus. Tavu noziegumu viņi tev nav atklājuši, lai tadā ceļā novērstu tavu cietumu, bet tev sludinājuši nākotni dažados melu un viltus pilnos izteicienos, kas tevi maldināja un ieveda nelaimē" (Jeremijas Raudu dz.2:14).

Kad Dievs sūtīja sodību pār Israēlu par viņa grēcīgo dzīvi, spilvena pravieši un atkritēji priesteri bija pirmie, kas meklēja sev drošību. "Mani priesteri un vecajie pilsētā ir nonīkuši, meklēdami sev barību izsalkuma apmierinašanai" (Jeremijas Raudu dz.l :19).

Miera un labklājības vietā "Tas Kungs ir licis tai smagi ciest tās daudzo grēku dēf (Jeremijas Raudu dz.l:5). Visas pilis, visas mājas tika sadedzinātas ar uguni, visi vārti un vaļņi tika noārdīti. Vecaji meta pīšļus uz galvas. Jaunieši un bērni raudāja badā. "Kas agrāk ēda gardumus, tie tagad mirst badā uz ielas, kas audzināti purpurā, tie tagad spiesti gulēt uz mēslu kaudzes" (Jeremijas Raudu dz.4:5). Sievietes ēda savus bērnus: "Visžēlsirdīgākās sievas ir vārījušas savus pašu bērnus, lai butu ko ēst Manas tautas meitas postā" (Jeremijas Raudu dz. 4:10). Dieva ļaudis nolieca savas lepnās galvas uz zemes. Visur skanēja raudas. Dievs izlēja savas dusmas, tieši tā, kā to bija paredzējuši Viņa īstie pravieši.

Tad mēs lasām: "Nav spēkā vairs likumi; ari viņas pravieši nesaņem vairs atklāsmi no Tā Kunga" (Jeremijas Raudu dz.2:9). Spriedums aizvētīja projām visu labklājības sludināšanu un lika spilvena praviešiem rūpēties par savu glābšanu. Dievs teica, ka nāk ienaidnieks iznīcināt Jeruzālemi: "Bet tas ir noticis tās praviešu grēku un tas priesteru noziegumu dēļ, tie ir izlējuši tās vidu taisno asinis" (Jeremijas Raudu dz.4:13).

Dievs neļaus nevienam Evaņģēlija sludinātājam apbēdināt un kaitināt Viņa izvēlētos bērnus bez Viņa sevišķas atļaujas;

drīzāk Viņš atļaus vieglas dzīves praviešiem aicināt kristiešus atkritējus pie atgriešanās.

Protams, mēs esam aicināti pasludināt miera, žēlastības un piedošanas Evaņģēliju, bet Dieva cilvēkam ir ari pavēlēts: "Sauc skaļi, nesaudzē neviena, lai tava balss skan kā bazūne, un uzrādi ļaudīm viņu pārkāpumus" (Jesajas 58:1).

Varbūt mēs nevaram pacelt svēto karogu tāpēc, ka mums pašiem ir samaitāta sirds? Vai mūsu grēki nav nolaupījuši mūsu svēto drošību? Vai skatāmies pāri citu grēkiem tāpēc, ka grēks apsēdis mūs pašus?

Vai pazīsti kādu Dieva vīru, kurš droši nosoda grēku? Vai viņa vēstī nav pamanāma dziļa personiska šķīstība? Tad klausies viņa vēsti, jo viņam ir patiesība kas var tevi atbrīvot. Viņš ir īstais Dieva pravietis, un viņš liek visiem citiem praviešiem trīcēt un drebēt. Spilvena pravieši viņu nosoda, jo viņš staigā patiesībā.

Meklē Dieva vīru, kas Kristu padara reālu! Cilvēku, kas tev iedveš pārliecību, ka viņš ir bijis ar Jēzu. Cilvēku, kas tevi pārliecina par izniekoto laiku un tavu pasaulīgumu. Cilvēku, kas droši norāda ar pirkstu uz tevi, izšķirot grēku tavā dzīvē un skaļi saucot: "Šis ir tas cilvēks." Viņš patiešām tevi mīl un vēlas tevi izglābt.

Spilvena pravieši ceļ savas pilis. Viņi izskatās ļoti svētīti un bagāti. Taču Jehova saka: "Jūsu sienas kritīs. Es tās noārdīšu ar sava vēja palīdzību. Es satriekšu jūsu sienas un ar tām pārklāšu zemi." (skat.Ecechiēla 13:11-14).

Dievs mums ir teicis, ka pēdējās dienās mūsu jaunie redzēs parādīšanas. Ne par panākumiem, labklājību un lieliem sasniegumiem. Visi redzēs vienu atklāsmipar Kristu!

7. nodaļa pūtiet tauri Ciānā, jo Tā Kunga Diena ir atnākusi!

Pūtiet tauri Ciana, saceliet trauksmi Manā svētajā kalnā, satrūkstieties visi zemes iedzīvotāji! Jo Tā Kunga diena nāk, tā jau ir tuvu! (Joēla 2:1)

Ak, Ciāna, svētie Dieva ļaudis, mostaties pie bazūnes skaņām, jo Tā Kunga diena ir tuvu, mūsu Ķēniņš nāk godībā līdz ar visu savu pulku, lai uzceltu savu valsti!

Ak, jūs snaudošie svētie, Visaugstākā kalpi, nokratiet visu, kas ļauns un apvelciet visas Dieva bruņas, jo Dieva ienaidnieki nolēmuši karot pret To Kungu un Viņa svētajiem:

Drūma, tumša, mākoņaina un miglā tīta diena… plūst liela, varena tauta, kāda nemūžam nav redzēta… Tai pa priekšu iet iznīcinātāja uguns un tai seko visu sadedzina tāja liesma… aiz tās ir tikai vienmuļi tukša kailatne un tuksnesis, izvairīties un glābties no tās nevienam nav iespējams… Šausmīgas bailes pārņems tautas un visu ļaužu sejas nobāl. (Joēla 2:2-6)

Ciāna, vai neesi dzirdējusi, ka: "Viņu priekšā tric zeme un sakustas debess, aptumšojas saule un meness, un pat zvaigznes zaudē savu spožumu" (Joēla 2:10)?

Redzot, ka drīz visi elementi no lielā karstuma izkusīs, kā Tā Kunga ļaudis var bezrūpīgi turpināt savu vieglprātīgo un

bezrūpīgo dzīvi, ēdot un dzerot un dzenoties pēc naudas? Vai šīs pasaules iznīcīgās lietas tā aptumšojušas skatu, ka nevarat redzēt? Vai neredzat, kāds laiks tagad? Vai nezināt, ka Kristus ir pie durvīm? Vai neesat dzirdējuši bazūnes skaņas Ciānā? Vai esat kļuvuši akli savā labklājībā, šīs pasaules kaislību un kārību pievilti, ka vairāk nespējat dzirdēt? Vai neizšķirat laikus un vai nezināt, ka Tā Kunga Diena ir pie durvīm? Vai varat vēl joprojām visu laiku un enerģiju ziedot savām interesēm? Vai nemeklēsit Viņa vaigu? Vai arī turpināsit Viņu neatcerēties un aizmirst, To, kas tevi aicināja ārā no verdzības? Vai noliegsi Viņa Vārdu, Viņa Namu, Viņa kluso kambarīti? Vai arī sevi aizstāvēsi, sakot: "Viņš vēl nenāk! Tiesas Dienai ir vēl laiks. Es labāk atpūtīšos, baudīšu savu dzīvi un priekus un nākšu pie Viņa, kad būšu beidzis kalpot savām interesēm"?

Gars saka: Put tauri Ciānā un saki Maniem ļaudīm: "Griežaties atpakaļ pie Manis no visas savas sirds ar gavēšanu, asaram, noželām un sēram! Saplosiet savas sirdis un ne savas drēbas un atgriežaties pie Tā Kunga, sava Dieva! Jo Viņš ir žēlīgs un līdzcietīgs un sirsnīgs, Viņam bezgalīgi laba sirds, un Viņam paliks jūsu žēl jums uzliktā soda dēļ. Kas zina, Viņam varbūt atkal tiešām kļus jūsu žēl, un Viņš parādīs jums vispirms savas žēlastības svētību ar to, ka darīs iespejamu nest jums atkal ēdamos un slakāmos upurus Tam Kungam jūsu Dievam" (Joēla 2:15,12-14). Viņš arī tagad liek "uzlikt zīmi uz pieres visiem tiem, kuri skumst par visām negantībām, kādas notiek pilsētā" (Ecechiēla 9:4).

Putiet taures Ciānas kalnā, gavējiet svētā godbijībā, izsludiniet grēku nožēlas dienu! Savāciet vienuviet visu tautu, svētās un nopietnās pārdomās lai sanāk kopā draudze, sapulciniet tautas vecajos, savediet un sanesiet ko[)ā visus bērnus un zīdaiņus! Līgavainis lai iziet no savas mītnes un līgava no savas īpašās dzīvojamās telpas! (Joēla 2: 15,16)

Kur ir Tā Kunga priesteri, kuriem vajadzētu atrasties starp priekšnamu un altāri? Kur ir Tā Kunga atmodinātie pravieši, kuri skaļi sauc: "Saudzē un žēlo, ak Kungs, savu tautu.r (Joēla 2:17)? Priesteri ir aizmiguši un "nav neviena, kas piesauc Tavu vārdu, jo Tu apslēp mums savu vaigu un atstāj mūs, ka mēs nonīkstam savos grēkos" (Jesajas 64:7).

Līgavainis, Kristus jau ir atstājis savu debess mītni. Viņš jau ir izgājis, lai satiktu savu līgavu. Gars tagad uzsauc arī līgavai, lai tā mostas un iziet pretī Tam, ko viņas dvēsele tā mīl. Vai ganiem arī nebūtu jākrīt uz sava vaiga Dieva priekšā, raudot un lūdzot par saviem un Dieva tautas grēkiem? Ak Dievs, cik akli ir kļuvuši Tavi gani! Kamēr sātana armija gatavojas karam ar debesīm, kamēr Dieva armija un Viņa rati sakārtojas galīgai cīņai, gani spēlē spēles:

Cilvēka bērns, vers savus pravietojumus pret Israēla ganiem, saki šiem ganiem: Ta sākti Dievs Tas Kungs: Bēdas Israēla ganiem, kas ganījuši tikai paši sevi! Vai ganiem nebija avis ganīt? Jūs viņu pienu gan dzerat, ar viņu vilnu ģērbjaties un kaujat taukās, bet avis vispārīgi jiīs neganāt. (Ecechiela 34:2,3)

Bet viņi tikai apgriežas otrādi savās mīkstajās gultās, barodamies ar aitu taukiem. Viņi sapulcina savas vīriešu kārtas avis bumbas spēles laukumā. Viņi dodas medīt un zvejot zivis, tikai ne cilvēkus. Viņiem patīk saviesīgi pasākumi, atpūsties elku priekšā. "Tā tās izklīda, tāpēc, ka tām nebija gana, un izklīdušas tās kļuva plēsīgiem zvēriem par barību un pazuda. Manas avis maldās pa visiem kalniem un augstiem pakalniem, tās izklīdušas pa visu zemi, un neviens nerūpējas par tām un neuzmeklē tās" (Ecechiēla 34:5,6).

Aklie Ciānas gani, jūs bijāt aicināti pulcināt Dieva ļaudis svētai kalpošanai, ne uz vieglām rotaļām! "Tāpēc, ka Es gribu iznicināt tevi taisnos un netaisnos, Mans zobens nāks āra no savām makstim un vērsīsies pret visiem cilvēkiem no dienvidiem līdz ziemeļiem. Tad visa pasaule atzīs, ka Es esmu Tas Kungs un izvilku savu zobenu no makstīm un, ka tas tur vairs neatgriezīsies atpakaļ (Ecechiēla 21:9,10). Kungs Cebaots ir licis jums zemoties pazemībā Viņa priekšā ar sagrauztu sirdi un grēku nožēlā. Dieva vīrs, vai tu raudi? Vai neesi nokaunināts, tu, Ciānas vīr? Jūs, vīna dzērēji, uzmostieties, jo ienaidnieks ir ielauzies zemē un jūs to nezināt. "Klau, kā vaimanā gani, ka viņu krāšņās ganības ir pagalam! Klau, kā rūc lauvas, jo izpostīts ir ari Jardānas biezokņu skaistums!" (Cakarijas 11:3)

Vīns paliek neizdzerts, sēkla neuzdīgst, tārpi ir noēduši visu labību, bet neviens neraud! Katrs viens skatās uz sevi, mīlestība daudzos izdziest un no Dieva bērnu sejām pazūd prieksjo neviens gans netiek brīdināts, neviens nedzird bazūnes skaņu no Ciānas, neviens sevi nav centies atdalīt no nīcības. Kas pasludinās tā Kunga atnākšanas dienu spēkā? "Tās pravieši ir vieglprātīgi, neuzticami cilvēki; tās priesteri sagandē svētumu un sagroza bauslību" (Cefanjas 3:4).

Tas Kungs būtu dziedinājis tautas atkrišanu, ja Tā Kunga gani būtu bijuši nomodā, bet sargu acis ir miega pilnas un priesteri nepiesauc Tā Kunga vārdu. Viņa dusmas būtu novērstas, ja mācītāji Tā Kunga namā būtu krituši uz sava vaiga Tā Kunga priekšā, saukdami uz debesīm pēc piedošanas un šķīstīšanas.

Kāpēc bērni atstāj Tā Kunga ceļu? Kāpēc jaunieši skrien pēc Bābeles meitas? Kāpēc viņi tik dusmīgi, tik neticīgi, tik nodevušies pasaulei? Tāpēc, ka nav skaidra un nopietna vārda no kanceles. Mācītāji apkrauti pašu grēkiem un šaubām, stāv tumsības spēku priekšā, baiļodamies, jo pazaudējuši garīgo autoritāti.

Uzticīgu ganu svēts atlikums vēl ir zemē, viņi raud par ganāmo pulku un sēro par Tā Kunga ļaudīm, viņi ir atgriezušies pie Tā Kunga,tomēr viņu ir nicinātais mazākums. Daudzi pravieši ir kļuvuši par vējaslotām, un Dieva ļaudis viņus pacieš.

Ciānas draudze ir samaitāta. Tā Kunga diena ir pie durvīm, tauta ir neizpratnēizpostīšana un iznīcināšana draud no visām pusēm, tomēr Tā Kunga ļaudis to neņem pie sirds. Draudze ir neizšķiršanās ielejā. Gars darbojas un modina gulošusbet ļaudīm trūkst Dieva bijības. Tuvojas sodība? Nē, vispirms viņi noskatīsies visas iemīļotās filmas! Vispirms tiks izsmelti visi izpriecu avoti! Liekas, ka viņi saka: "Netraucē mūs, Dievs, jo tā Kunga atnākšana un Viņa sodība spiedīs mūs atteikties no visa tā kam piesieta mūsu sirds." Ciānas atkritēji, vai neatmetlsit beidzot visu grēka negantību, laulības pārkāpšanu, burvestības, pasaules valdzinājumu un nenāksit pie sava Kunga?

Dievs to visu iznīcinās!

Mūsu ķēniņš nāk Ciānā, lai valdītu ar dzelzs rīksti. Viņa ļaudis negrib pazemoties, atzīties grēkā un negrib atteikties no tiem. Viņš nāks pēkšņi savā templī, lai sodītu. Žēlastība visiem tiem, kuri kronē Viņu par savu Kungu un Ķēniņu, miers un prieks visiem, kas meklē Viņu ar visu sirdi, prātu, dvēseli un spēku; zāļainas ganības, dzīvības ūdeņi un atjaunošana ir visiem tiem Dieva ļaudīm, kas novēršas no pasaules, viņas lietām, viņas gara un kārdinājumiem.

Kā gans rūpējas par savu ganāmo pulku, tiklīdz kā dažas no viņa avīm atšķīrušās no pārējā bara, tā Es rūpēšos par savām avīm un centīšos dabūt tās atpakaļ no visām tām vietām, kur tās bija izklīdinātas apmākušas un tumšās dienās. Es tās ganīšu labās ganībās, Israela augstajos kalnos būs viņu ganāmās vietas. Tur tās atdusēsies jauko nokalnu aplokos un tur tām būs treknas ganības Israela kalnos. (Ecechiela 34:12,14)

Bet ātra sodība un bēdas visiem, kas aizslēdz savas ausis un aizver savu prātu bazūnes skaņām Ciānā! Viņš satrieks visus ļaunos vilinātājus, visus liekuļus un augstsirdīgos. Remdenos Viņš izspļaus no savas mutes. Viņš nodos sātanam visus, kas taisnību pārvērš netaisnībā. Viņš pārmācīs tos, kuri pazīst Dievu, bet negodina Viņu kā Dievu un pielūdz radību, ne Radītāju. Viņš satrieks slinkos ganus, kuri barojas paši, bet nebaro avis.

Tādēļ jūs, gani, uzklausot Ta Kunga vānlu: "Tik tiešām, ka Es dzīvoju", saka Dievs Tas Kungs,"tāpēc Manas avis kritušas laupītajiem par guvumu un lauku zveriem [xir barību, jo tām nebija gana un Mani gani nerūpējās par Manām avīm, bet tikai paši par sevi, tie neganijo Manas avis, bet aprūpēja tikai sevi ftašus. Tāpēc jūs, gani, uzklausot Tā Kunga vārdu! Tā saka Dievs Tas Kungs: Es celšos pret šiem ganiem, Es atprasīšu savas avis no viņu rokas un izbeigšu viņu gana amatu, lai tie gana paši sevi. Es atraušu savas avis viņu mutei, lai tas nav viņiem vairak parljarību" (Ecechiela 34:7-10).

Viņš satrieks visus, kas Dieva patiesību pārvērš melos. Tā būs šausmu diena! Miljoni ļaužu, kuri izsmēja bazūnes skaņu un turpināja savas vieglprātības, tiks nodoti nākamai Dieva dusmībai un sodam. "Saule un mēness aptumšosies un ari zvaigznes zaudēs savu spožumu. Un Tas Kungs liks atskanēt pērkona dārdiem no Ciānas un liks dzirdēt savu balsi atskanam ari no Jeruzalemes, tā ka trīcēs zeme un debess. Bet Tas Kungs bus patvērums savai tautai un stipra pils Israēla berniem" (Joēla 4:15,16).

Atbrīvotājs ir atnācis!

"Bet Ciānai naks atsvabinātājs un tiem, kas Jēkabā atgriezušies no sava uzticības zvēresta lauzuma", saka Tas Kungs (Jesajas 59:20). "Celies, topi apgaismota! Jo tava gaisma nāk, un Tā Kunga godība uzlec pār tevi" (Jesajas 60:1). Tumsība apklās zemi, būs liela tumsa, bet Tas Kungs nāks pār tevi, un tā Kunga godība būs pār tevi. Tā Kunga ļaudis, Viņa līgava, pacels savu skatu un dziedās,"Mūsu Ķēniņš nāk! Viņš nāk mūs izglābt, lai vestu mūs savas svētās pilsētas pārpilnībā!"

Uzvarētāji visi sanāks kopā, un tie būs kā viens, lai apliecinātu pasaulei Kristus Miesu virs zemes. Bet Miesa drīz vien tiks pievienota Galvai. Godības pilnās Miesas Galva ir Ciānas Atsvabinātājs, un Viņš pēkšņi parādīsies savā templī, lai celtu sev troni. To sirdīs, kuras ilgojas pēc Viņa, nebūs bailes. Viņi slavēs To, līdz Viņš nāks. Viņi pielūgs To. Viņu skumju dienas būs pagājušas. Tā Kunga godība būs pār viņiem, un, gaidot uz Viņa dienu, viņu sirdis līksmos priekā. Kad Viņš izlauzīsies cauri tumšiem sodības mākoņiem, atpestīto atlikums izplūdis gavilēs, jo atradīsies Viņa tuvumā, skatīs Viņa majestātes seju un kritīs Viņa priekšā, saukdami: "Esam pārcietuši visu šī prieka dēļskatīt Tevi godībā! Kristu, godības Ķēniņ, Tu esi mūsu prieks. Ozianna Tev, kas esi mūs atpircis, pasargājis un glābis visās briesmās. Tava varenā roka nesusi mūs!"

Kur reiz bija bailes no nāves un pazušanas, tur tagad valdīs Viņa mūžīgais prieks. Viņš pats noliks mūsu kājas Godības zemē, kur Viņš būs mūsu svētnīca. Mums būs atņemtas visas rūpes par rītdienu, jo mēs būsim pie Viņa, dzersim debesu pienu un ēdīsim eņģeļu barību. Mēs vairāk nelūkosimies atpakaļ; bailes un nedrošība būs pazudušas uz visiem laikiem.

Kāpēc šeit baidāmies no nāves? Kāpēc turamies tik sīksti pie šis aizejošās dzīves? Kāpēc baidāmies no pāriešanas Mūžībā? Kas gan gribētu mainīt zelta pilsētu ar Kristus valstības mūžīgo laimes pārpilnību pret nabadzīgo, ātri zūdošo eksistenci šeit virs zemes?

Augšāmcelšanās dzīve

Vai mūsu Pestītājs nav teicis, ka Viņš ir augšāmcelšanās un dzīvība? Ka katrs, kas dzīvo un tic Viņam, nemirs, bet dzīvos mūžīgi? Šī mūžīgā dzīve jāizbauda jau šeit! Uzvarētāju atlikumam Tas Kungs grib dot spēku nebeidzamai dzīvei.

Tas ir lielāks par Vasarassvētku spēku, lielāks par spēku dziedināt slimos, izdzīt velnus un darīt lielus darbus. Tas ir lielāks kā spēks liecināt un pat lielāks kā spēks uzmodināt mirušos. Drīz, ļoti drīz šie spēki vairs nebūs vajadzīgi, jo dzims jauna pasaule. Nāk pasaule, kur Gara spēks vairs nebūs ierobežots. Nebūs vairs vajadzības izdzīt velnus, dziedināt slimos vai uzmodināt mirušos. Nebūs vajadzīgi liecinieki. Tā būs pasaule, kur pār tiem, kas atpestīti, plūdīs bezgalīga mūžīga dzīvība. Mēs vienīgi varam iedomāties, kā tas varētu būt, kad būsim mūžīgās dzīves pilnīgā spēkā un godībā.

Dievs jau tagad mēģina savu svēto atlikumu vest mūžīgā dzīvībā. Nevis tā, ka mēs vairs nemirsim, bet mūžīgās dzīvības spēks mūsos būs tik dabisks, ka mūsos būs tik pilnīga atšķiršanās no šīs pasaules ar viņas prasībām. Dievs grib brīvus ļaudis, atlikumu, kas būs pilnīgi nošķīries no pasaules un no laika. Ir iespējams, ka mēs pārvietosimies tādā augšāmcelšanās sfērā, kas mūs noliks pāri laikam, pāri domāšanai par šo pasauli, pāri miesas verdzībai, drošībai un pat nāvei.

Ja pielietojam bezgalīgās dzīvības spēkus, ir brīvība. Dzīvot ar skatu, kas pievērsts mūžībai, Dieva tronim, nozīmē dzīvot, nebaidoties no tā, ko cilvēki var padarīt mūsu miesai. Dzīvot augšāmcelta prāta stāvoklī nozīmē, ka nekas, kas ir šajā pasaulē, mūs vairāk nesaista.

Vai Kristus Dieva ļaudīm nozīmē vairāk nekā pašu dzīvība? Jā, ak jā! Viņš mums ir mūžīgā dzīvība! Dieva ļaudis, ak sauciet to skaļi! Sakiet to pasaulei, miesai un velnam: "Es nemiršu nekad! Es nepiederu šai bojā ejošai un mirstošai pasaulei! Es jau tagad Kristū esmu mūžības būtne! Mans gars dzīvos Viņā mūžīgi; un Viņš man dos jaunu godības pilnu miesu, līdzīgu Viņam!" Vai tas nav lielākais spēks, ko Dievs var cilvēcei dotdarīt viņu par mūžīgu būtni, nemirstīgu dvēseli, kas dzīvos Viņa priekšā mūžīgi? Dzīvība, ko piedzīvošu Mūžībā, jau tagad plūst manī no Dieva troņa. Daļa no šī mantojuma manī jau ir tagad.

Varu noskatīties uz šo grēka nolādēto pasauli un priecāties: "Ak, tu, ļaunuma un velnu apdzīvotā vieta,tev nav nekā man ko dot, un man nav daļas ar tevi. Esmu atbrīvots no tavas varas; arī tavi kapa pīšļi un gruveši nevar paturēt mani gūstā. Jau tagad man no augšienes ir dota nebeidzama dzīvība, Dieva dzīvība, kam nav ne sākuma, ne gala!"

Uzvarētāju atlikums, ak satveriet šo mūžīgo dzīvību! Dzīvība, ko tagad jūtat savā miesā, ir tikai tvaiks, kas izgaist un kura vairs nav. Mūžīgā dzīvība plūst no Dieva troņa; un tā ir arī auglis, ko atpestītie ēdīs no Dzīvības koka mūžīgi. Bet Dievs grib mums atklāt, ka mums ir iespējams ēst no tā jau tagad, Garā un ticībā. Kāds neizsakāms prieks ir būt nošķirtiem ar Kristu atsevišķā vietā un stundām ilgi dzert no Dzīvības avota un ēst no Dzīvības koka augļiem. Tu vai izkļūt ārā no šīs lūgšanas debesīs. Kristū Jēzū. Mūsu acīm tad pasaule zaudē savu šarmu, sirds ir atraisīta no visa, kas reiz bija dārgs. Visas vēlēšanās pārvērstas debesu valstības dzīves atmosfērā, augšāmceltajā sfērā.

Izsalkušās sirdis, gūstiet iepriecu!

Pēdējā laikā pirms izpostīšanas uzvarētāju atlikums izjutīs arvien lielākas slāpes un izsalkumu. Svētais Gars radīs Kristus līgavas sirdī arvien lielāku vēlēšanos pēc svētuma, šķīstības un atklāsmes. Viscaur zemē ticīgo dzīvēs būs redzamas dziļas slāpes un izsalkums. Notiks radikāla atšķiršanās no pasaules, viņas elkiem un izpriecām. Visu sauciens būs pēc gudrības, atklāsmes un Jēzus Kristus atziņas.

Materiālās lietas tad līgavai zaudēs savu vērtību. Dieva Gars dos mājienu viņu sirdīm nākt lūgšanā un sirds pazemībā Dieva troņa priekšā. Tad tiks atmesti visi pašu plāni un vienīgā vēlēšanās būsdarīt Dieva prātu. Pirmā vietā tad būs Dieva gods. Cilvēciskās tieksmes un ambīcijas tiks atklātas, Dieva godība kļūs redzama visapkārt.

Sirds būs noskaņota pielūgsmei un Kristus pagodināšanai par savu Kungu un Ķēniņu. Pēdējās dienās pirms lielās izpostīšanas mūsu svētais Kungs sagatavos savējiem labas lietas, nešīs pasaules iznīcīgās materiālās lietas, ko meklē viņas piekritēji,bet debesu svētības un viņas prieku. Uzvarētāju atlikums varēs iet pretī jebkurām uguns briesmām ar drošu un mierīgu sirdi.

Lai skan bazūne CiānāDievs ir izredzējis atlikumu, kas mazgāts Kristus asinīs, tērpts neaptraipītās drēbēs; kas ir nošķirts Godības Ķēniņam, lai izietu Tam pretī ar augsti paceltiem degošiem lukturiem Viņa mūžīgās dzīvības spēkā! Dieva svētie, smeliet no mūžīgās dzīvības Avota un dzesējiet savas slāpes!

"Izeita no viņas, Mana tauta!"

Izeita no viņas, Mana tauta, lai jums nebūtu dalības viņas grēkos, un jūs neķertu viņas mocības. (Atklāsme 18:4)

Nāc ārā no gulošās nedzīvās draudzesnāc ārā no mantkārīgās, pēc labklājības slāpstošās vides. Nāc ārā no ticīgo remdenības, kas zaudējuši Tā Kunga godību. Nāc ārā no tempļiem, kur labprāt iziet uz kompromisiem. Nāc ārā no Mariju pielūdzošās katoļu baznīcas! Nāc ārā no jebkuras citas baznīcas un draudzes, kur nedeg Svētā Gara uguns, kur nav pārliecības spēka, nav slapēs pec svētuma. Nac ara no bauslīgam draudzēm, kas sludina pestīšanu caur darbiem.

Bēdziet projām no Bābeles novadiem un glābiet ikviens savu dzīvību, lai jūs nemirstat Bābeles noziegumu deļ, jo šis ir Ta Kunga atriebibas laiks: Viņš atmaksā tai pēc tās nopelna. Bābele bija zelta kauss Tā Kunga rokā, kas apreibināja visu pasauli. No Bābeles vtna dzēra daudzas tautas, tādēļ tās zaudēja prātu. Piepeši Bābele ir kritusi un ir sagrauta. Apraudiet šo pilsētu, atnesiet balzāmu tās brūcēm, varbūt šīs brūces var vēl dziedināt.

(Jeremijas 51:6-8)

Bēdz projām no mācībām, kas pavedina uz kārības pēc naudas, slavas un panākumiem. Nāc ārā no reliģiskiem iestādījumiem, kas jau divkārt miruši un jau izrauti ar saknēm.

"Izeita no ikviena Bābeles apgabala un glābiet savu dzīvību no ta Kunga dusmu kvēles" (Jeremijas 51:45).

Atstājies no viltus praviešiem, kuru acis aizmiglo zelts un gods. Atstāj tos mācītājus un evaņģēlistus, kuri vedina uz ērtībām Ciānā un uz neīstu drošību. "Izeita no viņu vidus, neaizskariet to, kas nešķīsts… jūs, kas nesat Tā Kunga svētuma piederumus" (Jesajas 52:11).

"Jo viņas grēku darbi sniedzas līdz debesīm, un Dievs ir pieminējis viņas noziegumus" (Atklāsme 18:5). Kuru grēkus?Atkritēju, remdeno un visu to grēkus, kuru noziedzības kauss ir pilns. Kā varam iedrošināties domāt, ka Dievs nav redzējis šo ļaunumu? Ninīves un Sodomas ļaudis sauc pēc taisnības. Viņi ir mūsu apsūdzētāji. Ninīvieši, dzirdot vienu svētrunu, nožēloja savus grēkus, bet mūsu tauta atstumj visu sludināšanu un brīdinājumus. Sodomai nebija Evaņģēlija, tai nebija daudz sludinātāju, kas brīdinātu par nākamo sodību.

Kā ar Sodomu, kā ar Ninīvi, kā ar Jeruzālemi un Jūdu,mūsu grēki ir uzkāpuši līdz debesīm un Dievs ir nolēmis sodīt, un mēs stāvam Viņa Soģa krēsla priekšā.

Kas modīsies, klausīs Tā Kunga aicinājumam atšķirties no visa ļaunuma sevī un no ļaunās sabiedrības? Nedari kā Israēls un nedomā, ka sodības diena vēl tālu. Cilvēka bērns, Israēla nama ļaudis saka: "Pravietojumi, ko šis pauž uz redzēto parādību pamata, ir domāti stipri vēlākam laikam, un Viņš sludina visai tāliem laika posmiem, visai tālai nākotnei. Tādēļ saki tiem: Tā saka Tas Kungs: Ne ar viena Mana vārda piepildīšanos nebūs nekādās vilcināšanās, un katrs vārds, ko Es runāju, piepildīsies", saka Tas Kungs (Eccchiēla 12:27,28).

Mierinājuma vārdi Ciānai Dieva svētajam atlikumam

Ciāna tiks izglābta caur tiesu un tie, kas tajā atgriežas, caur savu taisnīgumu. Pat varenais būs kā pakulas, un viņa darbs kā dzirkstele, tie sadegs kopā un dzēsēja nebūs!

(Jesajas 1:27,31)

Gavilējiet un līksmojiet jūs, Ciānas iedzīvotāji, jo liels ir jūsu vidū Israēla Svētais! (Jesajas 12:6)

Stipriniet nogurušās rokas, dariet stingrus ļodzīgos ceļus! Sakait izmisušām sirdīm: "Esiet stipras, nebīstieties! Redzi, te jūsu Dievs! Atriebība nāk un Dieva atmaksa! Viņš pats nāk un jūs izglābs!" Un tur būs līdzens ceļš,ceļš, ko sauks par svēto ceļu. Nešķīstie tur nespers savu kāju, tas ir Viņa tautas ceļš, drošs ceļš, pat neprašas nevar tanī apmaldīties. Tur nebūs lauvu un plēsīgu zvēru, bet atsvabinātie pa to staigās. Tā Kunga atvabinātie pa to atgriezīsies mājās un ar gavilēm pārnāks Ciānā, mūžīgs prieks staros pār viņu galvām, prieks un līksmība pildīs viņu sirdis, skumjas un bēdas aizies tiem secen.

(Jesajas 35:3,4,8-10)

Klau! Balss sauc: "Sludini!" Es sacīju: "Ko lai sludinu?" Visa miesa ir zāle, un viss tās jaukums ir kā puķe laukā! Zāle nokalst, puķe novīst, kad Tā Kunga dvaša to skar. Tiešām,tauta ir zāle! Zāle nokalst, puķe novīst, bet mūsu Dieva Vārds paliek mūžīgi!Kāp jo augstā kalnā. Ciāna, tu labās vēsts nesēja! Pacel savu balsi ar spēku, Jeruzāleme, tu labās vēsts nesēja un nebīsties! Pasludini Jūdas pilsētām: "Redziet, te ir jūsu Dievs!" Redziet, Dievs Tas Kungs nāk ar lielu spēku, un Viņa elkonis dod tam uzvaru,

Viņa alga ir pie Viņa, un Viņa atmaksa ir Viņa priekšā! Kā gans Viņš ganīs savu ganāmo pulku. Viņš ņems jērus savās rokas un nesīs savā klēpi un sargos avju mātes.

(Jesajas 40:6-11)

Jo tas Kungs sajūt žēlastību pret Ciānu, žēlastību pret visām tās drupu kaudzēm. Viņš padarīs visu tās tuksnešu kopu par Ēdeni un tās tuksnesīgo klajumupar Tā Kunga dārzu. Tur radīsies tad prieks un līksmība, tur atskanēs pateicības un slavas dziesmas. Paceliet savas acis uz debesim augšā un skatieties lejup uz zemi! Jo debesis izkūpēs kā dumi, un zeme sadils un sabirzis kā drēbe, un tās iedzīvotāji nobeigsies kā odi. Taču Mana palīdzība paliks mūžīgi, un Mana taisnība nezudīs. (Jesajas 51:3,6)

Cik mtligi ir kalnos prieka vēstneša soļi, kas vēsti mieru, atnes labas zbuis un sludina pestīšanu, kas saka Ciānai: "Tavs Dievs ir Ķēniņš7" (Jesajas 52:7)

Dieva Tā Kunga Gars ir nolaidies uz mani, jo Tas Kungs mani svaidījis sludināt nelaimīgiem prieka vēsti, mani sūtījis dziedināt sagrauztas sirdis, pasludināt apcietinātiem atsvabināšanu un saistītiem pilnīgu brīvību, pasludināt Tā Kunga žēlastības gadu un mūsu Dieva atmaksas dienu un iepriecināt visus noskumušos. Tiem, kas skumst Ciānas dēļ, dāvāt galvas rotu pelnu vietā, prieka eļļu sēru drēbju vietā, slavas dziesmu noskumuša gara vietā, lai viņus varētu saukt pat taisnības kokiem, kas Tā Kunga dēstīti Viņam par godu. (Jesajas 61:1-3)

Paceliet karogu pār Ciānu! Bēdziet un nekavējieties! Jo Es sūtu nelaimi no ziemeļiem līdz ar briesmīgu visas zemes izpostīšanu. (Jeremijas 4:6)

Un Tas Kungs liks skanēt sava pērkona dārdiem no Ciānas un liks dzirdēt savu balsi atskanam ari no Jeruzalemes, tā ka trīcēs zeme un debess. Bet Tas Kungs būs patvērums savai tautai un stipra pils lsraēla bērniem. (Joēla 4:16)

Bet uz Ciānas kalna būs glābiņš, un šim kalnam būs svētam būt, un Jēkaba nama bērni atkal iegūs savus agrākos īpašumus. (Obadjas 17)

Content

Vilkersons Deivids Liec bazūni pie mutes

Satura rādītājs

Ievads

1. nodaļa Amerikas izpostīšana

3. nodaļa "Mani ļaudis kalpo elkiem

4. nodaļa velnišķīga mūzika Dieva namā

5. nodaļa tempļu celšana

6. nodaļa spilvena pravieši

7. nodaļa pūtiet tauri Ciānā, jo Tā Kunga Diena ir atnākusi!